17 лютого 2026 року 
м. Київ
справа № 947/33675/23
провадження № 51-445впс26
ОКРЕМА ДУМКА
судді Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (далі - ККС ВС) ОСОБА_1 , сформована відповідно до ч. 3 ст. 375 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у провадженні щодо розгляду подання Одеського апеляційного суду про направлення з одного суду апеляційної інстанції до іншого кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 109, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 Кримінального кодексу України.
У цьому провадженні ККС ВС ухвалою від 17 лютого 2026 року прийняв відмову захисника ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків з підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 47 КПК (через незгоду з обвинуваченим щодо вибраного ним способу захисту) та доручив міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням.
Із цим рішенням Суду не погоджуюся, вважаю, що не було підстави для прийняття відмови захисника від виконання ним своїх обов`язків, а тому висловлюю окрему думку.
Так, відповідно до приписів ч. 3 ст. 34 КПК до повноважень колегії суддів ККС ВС належить вирішення питання, зокрема про направлення кримінального провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого.
Реалізуючи ці повноваження, ККС ВС діє на підставі прямого припису процесуального закону щодо порядку направлення кримінального провадження з одного суду до іншого. Тобто у цьому разі не йдеться про здійснення повноважень суду відповідної інстанції, а вирішується одне питання - наявності/відсутності підстав для передачі провадження до іншого суду. 
Згідно з ч. 1 ст. 47 КПК захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого.
Незгода захисника з обвинуваченим щодо вибраного ним способу захисту, як підстава відмови від виконання своїх обов`язків сутнісно пов`язана із використанням засобів захисту спрямованих, насамперед, на з`ясування обставин, які спростовують обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність обвинуваченого.
Однак ККС ВС, вирішуючи подання апеляційного суду в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 34 КПК, тобто діючи «позаінстанційно», практично не має процесуального інструментарію оцінювати такі обставини, що стосуються обвинувачення та обгрунтованості твердження захисника за призначенням щодо незгоди з обвинуваченим стосовно обраного способу захисту та з цієї причини замінювати захисника на іншого в порядку призначення. 
Вирішення питання такої відмови захисника і його заміни можливе під час розгляду кримінального провадження у суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції відповідно до інстанційних повноважень, або ж за рішенням центру з надання безоплатної правничої допомоги (ст. 24 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу»).

Суддя  ОСОБА_1