УХВАЛА

23 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 991/10075/25
провадження № 51-4640 ск 25
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвали Вищого антикорупційного суду від 13 листопада 2025 року та Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 1 грудня 2025 року, 
установила:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 5 цієї статті.
Відповідно до законодавчих положень у касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, котра повинна узгоджуватися зі ст. 436 КПК, адже в силу ст. 433 цього Кодексу суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм права, наділений повноваженнями скасувати рішення, які належать до предмета його ревізії, виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу. Тому в поданій скарзі належить зазначити доводи, котрі свідчать про допущення під час здійснення провадження таких порушень, які є істотними і зумовлюють скасування відповідної ухвали.
Окресленого не було враховано при зверненні до Верховного Суду.
Як убачається зі змісту поданої скарги, у ній її автор просить скасувати, окрім ухвал апеляційного суду про відмову у відкритті провадження, також постановлені під час підготовчого судового засідання ухвали місцевого суду про відмову в задоволенні клопотань щодо повернення прокурору обвинувального акта й закриття справи.
Однак такі рішення суду першої інстанції не можуть бути предметом перевірки за касаційною процедурою згідно з приписами ч. 2 ст. 424 КПК. 
Крім того, заявлена скаржником вимога про скасування ухвал апеляційного суду від 1 грудня 2025 року без указівки про подальший рух провадження суперечить ст. 436 вказаного Кодексу (повноваження Суду за наслідками розгляду скарги). 
Водночас, заперечуючи законність зазначених ухвал, автор скарги не наводить в аспекті ч. 4 ст. 399, ст. 412 КПК й точного змісту ч. 11 ст. 284, ч. 4 ст. 314 цього Кодексу аргументів, які би свідчили про незаконність оспорюваних рішень, допущення таких порушень, котрі є істотними і зумовлюють його обов`язкове скасування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК. 
Отже, у поданій скарзі не викладено обґрунтування заявленої вимоги про скасування ухвал, постановлених судом апеляційної інстанції.
Крім того, захисником не виконано вимог ч. 5 ст. 427 КПК, не додано копії оскарженої ухвали від 1 грудня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою на рішення Вищого антикорупційного суду, яким відмовлено у задоволенні клопотання про повернення прокурору обвинувального акта. Недолучення засвідченої належним чином копії судового рішення стає на заваді реалізації положень ст. 428 цього Кодексу. 
З огляду на викладене колегія суддів уважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвали Вищого антикорупційного суду від 13 листопада 2025 року та Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 1 грудня 2025 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3