УХВАЛА

09 березня 2026 року 
м. Київ

справа №380/21914/24
адміністративне провадження № К/990/4151/26 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Загороднюка А.Г.,
суддів: Соколова В.М.,  Єресько Л.О., 
перевіривши касаційну скаргу Державної митної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 380/21914/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, Державної митної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Галицька митниця Держмитслужби про стягнення заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся із позовом до Львівської митниці, Державної митної служби України, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Галицької митниці Держмитслужби, у якій просив:
- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі за період з 07 березня 2023 року по 24 вересня 2024 року у розмірі 504 844,76 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року, адміністративний позов задоволено повністю.
Стягнуто з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі №380/9055/22 за період з 07 березня 2023 року по 24 вересня 2024 року у розмірі 504844,76 грн, з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.
Не погоджуючись із такими рішеннями судів попередніх інстанцій, Державна митна служба України 19 листопада 2025 року звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2025 року касаційну скаргу Державної митної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 380/21914/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, Державної митної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Галицька митниця Держмитслужби про стягнення заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі, повернуто особі, яка її подала.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Державна митна служба України 16 грудня 2025 року вдруге звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 06 січня 2026 року касаційну скаргу Державної митної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 380/21914/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, Державної митної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Галицька митниця Держмитслужби про стягнення заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі, повернуто особі, яка її подала.
27 січня 2026 року до Верховного Суду втретє надійшла касаційна скарга Державної митної служби України, в якій скаржник просив скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 380/21914/24, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Львівської митниці, Державної митної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Галицька митниця Держмитслужби про стягнення заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі, відмовити у повному обсязі.
Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2026 року касаційну скаргу Державної митної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 380/21914/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, Державної митної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Галицька митниця Держмитслужби про стягнення заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі залишено без руху. Надано скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення; уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України; доказів надсилання касаційної скарги третій особі; документу про сплату судового збору.
Роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині виконання вимог частини третьої статті 332 КАС України у відкритті касаційної скарги буде відмовлено.
Роз`яснено, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху в частині надання доказів надсилання касаційної скарги іншим учасникам справи, касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
20 лютого 2026 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали від 12лютого 2026 року від відповідача надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження, клопотання про відстрочення сплату судового збору та уточнена касаційна скарга.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку скаржник зазначає, касаційна скарга та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження повторно подані в строк, що не перевищує 10 днів з моменту отримання ухвали про повернення касаційної скарги.
Так, частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Тобто особа, яка зацікавлена у поданні касаційної скарги, мусить вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, цілком використовувати наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. Отже, учасники процесу мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не мають допускати затримки та невиправданого зволікання під час виконання своїх процесуальних обов`язків.
Також згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслений характер процесуальної поведінки учасників справи, відповідно до якого особа, яка зацікавлена у поданні касаційної скарги, мусить діяти сумлінно, тобто виявляти добросовісне ставлення до наявних у неї прав і здійснювати їхню реалізацію в такий спосіб, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без невиправданих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, передусім щодо дотримання строку на касаційне оскарження. Для цього учасник справи повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати цілком наявні засоби та можливості, передбачені законодавством
Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.
Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання касаційної скарги здійснюється судом касаційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на касаційне оскарження судового рішення.
Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.
Водночас Суд звертає увагу, що та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.
Невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Cуд зазначає, що невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги, не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
Водночас, частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» № 11681/85).
У контексті наведеного, зважаючи на приписи вказаних правових норм законодавства, невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Ураховуючи зазначене, зважаючи на те, що з моменту прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції до моменту подання повторної касаційної скарги пройшло понад чотири місяці, доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження є необґрунтованими та не можуть бути визнані судом поважною причиною пропуску строку, встановленого КАС України.
Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 12 лютого 2026 року про залишення касаційної скарги без руху, в частині надання до суду касаційної інстанції клопотання із зазначенням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з відповідними обґрунтуваннями та доказами причин пропуску такого строку.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 248, 329, 333 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними, зазначені Державною митною службою України, підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної митної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 380/21914/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, Державної митної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Галицька митниця Держмитслужби про стягнення заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	А.Г. Загороднюк Л.О. Єресько В.М. Соколов