У Х В А Л А 
11 березня 2026 року
м. Київ
справа № 160/2599/23
провадження № 11-82 за 26
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідачки Мартинюк Н. М.,
суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Гімона М. М., Губської О. А., Ємця А. А., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стрелець Т. Г., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., 
перевіривши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2026 року у справі № 160/2599/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати позивачеві середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 серпня 2017 року до 26 січня 2023 року включно; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 серпня 2017 року до 26 січня 2023 року включно відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 серпня 2022 року до 26 січня 2023 року включно. 
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 серпня 2022 року до 26 січня 2023 року у сумі 58 828 грн 35 коп відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України задоволено частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року скасовано. 
Позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні в сумі 25 818 грн 00 коп. 
У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Не погоджуючись із таким рішенням апеляційного суду,  ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України").
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 грудня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у цій справі повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
23 грудня 2024 року до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на указане вище рішення апеляційного суду у справі № 160/2599/23.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 30 грудня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у цій справі повернув особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
06 лютого 2025 року до Верховного Суду втретє надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у справі № 160/2599/23, яку ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 лютого 2025 року повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
04 березня 2025 року до Верховного Суду вчетверте надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у справі № 160/2599/23.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 13 березня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у цій справі залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом направлення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, де вказати підстави пропуску з наданням відповідних доказів їх поважності та копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали, ОСОБА_1 подано заяву про поновлення процесуального строку.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 квітня 2025 року визнано неповажними підстави пропуску строку на касаційне оскарження, вказані ОСОБА_1 , зазначену касаційну скаргу залишено без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків шляхом подання до касаційного суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних причин пропуску такого строку та поданням доказів їх поважності.
15 квітня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява про поновлення процесуальних строків, мотивована аналогічними підставами, наведеними ОСОБА_1 у його заяві від 18 березня 2025 року, яким була надана оцінка Верховним Судом в ухвалі від 08 квітня 2025 року.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 05 травня 2025 року визнав неповажними підстави пропуску строку на касаційне оскарження, вказані ОСОБА_1 та відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у справі №160/2599/23.
03 червня 2025 року до Верховного Суду надійшла вп`яте касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у справі №160/2599/23.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у справі №160/2599/23.
11 серпня 2025 року до Верховного Суду надійшла вшосте касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у справі №160/2599/23.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 04 вересня 2025 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на указані вище судові рішення у справі №160/2599/23.
15 жовтня 2025 року до Верховного Суду надійшла усьоме касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у справі №160/2599/23. Окрім цього,  ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу Верховного Суду від 04 вересня 2025 року та поновити розгляд касаційної скарги.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28 жовтня 2025 рокувідмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року та ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 вересня 2025 року у справі №160/2599/23.
04 грудня 2025 року до Верховного Суду увосьме надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у справі №160/2599/23.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 16 грудня 2025 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у справі №160/2599/23.
21 січня 2026 року до Верховного Суду удев`яте надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у справі №160/2599/23.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 10 лютого 2026 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у справі №160/2599/23.
04 березня 2026 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , за змістом якої він висловлює незгоду з ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2026 року і просить її скасувати та призначити новий розгляд справи № 160/2599/23 у новому складі колегії суддів.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відмову в прийнятті до розгляду зазначеної заяви, зважаючи на таке.
Згідно із частиною другою статті 6 і частиною другою статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною третьою статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
У КАС України чітко визначено випадки, коли перегляд судових рішень (залежно від категорії справи) здійснює саме Велика Палата Верховного Суду, а також підстави такого перегляду в окремих випадках.
Відповідно до частини третьої статті 292 КАС України Велика Палата Верховного Суду переглядає в апеляційному порядку судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним як судом першої інстанції.
Велика Палата Верховного Суду може переглядати в апеляційному порядку виключно судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним лише як судом першої інстанції в справах, визначених частиною четвертою статті 22 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції. 
За змістом поданих матеріалів Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, відмовляючи у відкритті касаційного провадження за поданою скаргою, діяв як суд касаційної, а не першої інстанції.
Касаційний перегляд судових рішень Велика Палата Верховного Суду може здійснювати лише за визначених статтями 346 та 347 КАС України передумов.
Так, за змістом частин першої та четвертої статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується відповідним судом касаційної інстанції за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. 
Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 КАС України, або з обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій та/або шостій статті 346 цього Кодексу.
Отже, підстави і порядок передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду та перегляду ухвалених у цих справах судових рішень, установлені статтями 346 та 347 КАС України, є вичерпними.
З огляду на наведене обов`язковою передумовою для розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи за касаційною скаргою її учасника є постановлення судом касаційної інстанції з власної ініціативи чи за клопотанням учасника справи ухвали про її передачу до Великої Палати Верховного Суду з обґрунтуванням підстав, визначених у статті 346 КАС України.
З матеріалів заяви та з Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду не постановляв.
При цьому норми КАС України не передбачають можливості оскарження до Великої Палати Верховного Суду судових рішень, ухвалених Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду як судом касаційної інстанції, у тому числі ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки за приписами частини п`ятої статті 355 КАС України судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними й оскарженню не підлягають.
Можливість повторного оскарження в касаційному порядку судового рішення суду апеляційної інстанції до Великої Палати Верховного Суду чинне процесуальне законодавство не передбачає.
Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відмову у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2026 року у справі № 160/2599/23.
Керуючись статтями 22, 24, 292, 346, 347, 355 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:
Відмовити у прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2026 року у справі № 160/2599/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Заяву з доданими до неї матеріалами повернути заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 
Суддя-доповідачка Н. М. Мартинюк
Судді:О. О. БанаськоМ. В. Мазур О. Л. БулейкоС. Ю. Мартєв І. А. ВоробйоваК. М. Пільков М. М. Гімон О. А. ГубськаС. О. Погрібний  Т. Г. Стрелець А. А. ЄмецьІ. В. Ткач В. В. КорольО. С. Ткачук С. І. КравченкоВ. Ю. Уркевич О. В. Кривенда