УХВАЛА
23лютого 2026 року
м. Київ
справа № 216/1072/25
провадження № 61-1590ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу представника Дніпропетровської обласної прокуратури - Миргородської Ольги Миколаївни на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 січня 2026 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодуванняморальної шкоди,завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, та
ВСТАНОВИВ: 
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури за рахунок розпорядника коштів Державної казначейської служби1 200 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу.
06 жовтня 2025 року рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 
928 000,00 грн.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
13 січня 2026 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури залишено без задоволення.
Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.
В іншій частині рішення залишено без змін.
06 лютого 2026 року представник Дніпропетровської обласної прокуратури - миргородська О. М. через систему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 січня 2026 року, в якій просить їх змінити в частині стягнення моральної шкоди та скасувати в частині стягнення витрат на правничу допомогу з відмовою у задоволенні таких вимог.
Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 21 серпня 2018 року в справі № 523/13432/22, від 20 вересня 2018 року в справі № 686/23731/15-ц, від 29 січня 2020 року в справі 
№ 214/1543/15-ц, від 06 квітня 2020 року в справі № 661/246/17, від 09 жовтня 2020 року в справі № 509/5043/17, від 25 січня 2023 року в справі № 333/146/21, від 25 вересня 2024 року в справі № 761/22531/23, від 08 жовтня 2024 року в справі № 332/2527/22, від 05 березня 2025 року в справі № 161/170/24, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, особа, яка подала касаційну скаргу, вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування положень абзацу 9 статті 7, статті 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» під час визначення розміру мінімальної заробітної плати, необхідної для розрахунку суми на відшкодування моральної шкоди, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Крім того, заявниця просить зупинити виконання рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 
2025 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 13 січня 2026 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.
Подавши заяву про зупинення виконання судових рішень, заявниця не навела достатніх підстав і не надала доказів на підтвердження своїх вимог, які свідчили б про існування об`єктивної необхідності зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.
Незгода заявниці з оскаржуваними судовими рішеннями не є підставою для зупинення їх виконання на час перегляду справи в касаційному порядку.
Заявницею не надано доказів на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання судових рішень, в задоволенні заяви необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника Дніпропетровської обласної прокуратури - Миргородської Ольги Миколаївни на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 13 січня 2026 року.
Витребувати з Центрально-Міського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області матеріали цивільної справи № 216/1072/25 за позовом  ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодуванняморальної шкоди,завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.
Відмовити в задоволенні клопотання представника Дніпропетровської обласної прокуратури - Миргородської Ольги Миколаївни про зупинення виконання рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року та постанови Дніпровського апеляційного суду 
від 13 січня 2026 року.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська