УХВАЛА

18 березня 2026 року
м. Київ
справа №520/1093/24
адміністративне провадження №К/990/9785/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів: Соколова В.М.,  Кашпур О.В., 
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської районної військової адміністрації Харківської області про визнання періоду роботи та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської районної військової адміністрації Харківської області, в якому просив:
- визнати період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 05 липня 1985 року по 21 квітня 1986 року на посаді інспектора відділу РАГС виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області стажем державної служби;
- зобов`язати Харківську районну державну адміністрацію в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 05 липня 1985 року по 21 квітня 1986 року на посаді інспектора відділу РАГС виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області до стажу державної служби.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року відмовлено у прийнятті та повернуто заявнику уточнену позовну заяву у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської районної військової адміністрації Харківської області про визнання періоду роботи та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з цими рішеннями, позивач звернувся до суду апеляційної інстанції. 
Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2026 року визнано неповажними підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року у справі № 520/1093/24, наведені ОСОБА_1 . Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження залишено без задоволення. Апеляційну скаргу на рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року залишено без руху з підстави пропуску строку звернення до суду. 
Також ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2026 року в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року відмовлено. Апеляційну скаргу на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до суду та несплати судового збору. 
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року визнано неповажними підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року у справі № 520/1093/24, наведені ОСОБА_1 . Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та про поновлення строку прийняття заяви до квитанції про сплату судового збору залишено без задоволення. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року у цій справі.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку прийняття заяви до квитанції про сплату судового збору залишено без задоволення. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року. 
04 березня 2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» позивач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року у цій справі.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Суд дійшов висновку, що вказана касаційна скарга підлягає залишенню без руху з підстави несплати судового збору.
В поданій касаційній скарзі позивач заявив клопотання, в якому просить звільнити його від сплати судового збору або якщо суд визнає це неможливим - відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення по справі.
Клопотання мотивоване тим, що предметом апеляційної скарги є захист соціальних, пенсійних прав. Також скаржник вказує, що він мешкає в території Харківської міської територіальної громади, яка наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 № 75 (із змінами) віднесена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій.
За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
При цьому відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.
Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Насамперед варто зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.
З аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18.
Так, скаржник посилаючись на те, що предмет спору стосується захисту його соціальних та пенсійних прав, жодним чином не обґрунтовує свій скрутний майновий стан як цього вимагає частина перша статті 8 Закону України «Про судовий збір». Саме по собі посилання на пункт 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» без обґрунтування свого майнового (скрутного) стану є недостатнім в розумінні цієї норми права. 
Також позивач не надав жодних доказів, що введення воєнного стану та місце проживання позивача на Харківщини вплинули на спроможність сплатити судовий збір за подання цієї касаційної скарги.
Верховний Суд наголошує, що саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення (відстрочення, розстрочення) від сплати судового збору.
Суд також виходить з того, що обов`язок сплатити судовий збір, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.
Відтак, враховуючи викладене, подане клопотання задоволенню не підлягає. 
Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з підпунктом 3 пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на ухвалу сплачується судовий збір - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено, що з 01 січня 2026 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 3328,00 грн.
Однак відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що дорівнює 2 662,40? грн
Отже, скаржнику за подання касаційної скарги на дві ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року необхідно сплатити судовий збір у розмірі 5 324,80 грн (2 662,40? грн * 2).
Реквізити для сплати судового збору: ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102; код ЄДРПОУ: 37993783; рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"; призначення платежу: «*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)».
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
З огляду на викладене, відповідно до положень статей 169 та 332 КАС України, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до касаційного суду документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі.
Керуючись статтями 169, 248, 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення або звільнення від сплати судового збору за подання касаційною скарги на ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської районної військової адміністрації Харківської області про визнання періоду роботи та зобов`язання вчинити певні дії.
2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року у цій справі - залишити без руху.
3. Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до Верховного Суду документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі.
4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали в установлений судом строк, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.
5. Копію цієї ухвали у вигляді електронного документу направити заявнику до електронного кабінету.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач: С.А. Уханенко
Судді: О.В. Кашпур
В.М. Соколов