УХВАЛА

04 березня 2026 року 
м. Київ

справа № 718/1863/25
провадження № 61-2501ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , у інтересах якого діє адвокат Мельник Юрій Васильович, на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 22 січня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
Обставини справи
1. У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі - ТОВ «Газорозподільні мережі України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 .Просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з оплати послуг з розподілу природного газу на суму 5 082,93 грн.
2. Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 проживає та споживає природній газ на об`єкті (житловий будинок), який знаходиться на АДРЕСА_1 , який під`єднано до газорозподільної системи та якому надається послуга розподілу (доставки) природного газу.
3. Факт приєднання відповідача до умов типового договору розподілу природного газу підтверджується фактичним споживання відповідачем природного газу, а також розрахунком суми заборгованості, в якому зафіксовано зміну показників лічильника в бік збільшення, що свідчить про споживання природного газу.
4. Відповідач не звертався до позивача із заявами про припинення розподілу природного газу, фактично користувався цими послугами, визнаючи таким чином наявність взаємних прав та обов`язків. 
5. Відповідачем не проведено повних розрахунків за надані послуги з розподілу природного газу, у зв`язку із чим утворилася заборгованість на загальну суму 5 082,93 грн.
6. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2025 року позов ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії заборгованість за послуги з розподілу природного газу в розмірі 5 082,93 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
7. Постановою від 22 січня 2026 року Чернівецький апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2025 року - без змін.
Узагальнені доводи касаційної скарги
8. 26 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 , у інтересах якого діє адвокат Мельник Ю. В., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 22 січня 2026 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
9. Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на неврахування судами висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 461/5877/22, від 12 лютого 2025 року у справі № 759/8167/20, від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19, від 11 лютого 2025 року у справі № 120/4070/23.
10. Також наголошує щодо порушення вимог процесуального законодавства щодо вмотивованості судового рішення та оцінки доказів.
Щодо поновлення строку на касаційне оскарження
11. Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що первинна касаційна скарга була з дотриманням строку на касаційне оскарження.
12. Згідно з положеннями частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
13. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
14. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
15. Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2026 року касаційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Мельника Ю. В. на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 22 січня 2026 року - повернуто заявнику.
16. Ухвала мотивована тим, що до касаційних скарг адвокатом Мельником Ю. В. додано ордер від 21 лютого 2026 року серії СЕ № 1133244, в якому зазначено, що адвокат Мельник Ю. В. надає правничу допомогу ОСОБА_1 лише у Кіцманському районному суді Чернівецької області, тому на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України такі касаційні скарги підлягають поверненню.
17. Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
18. Частина друга статті 390 ЦПК України передбачає, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
19. При вирішені питання про поновлення строку Судом враховано дати прийняття оскаржуваного судового рішення, складення повного тексту оскаржуваної постанови, та подання повторної касаційної скарги, а тому строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню відповідно до статті 390 ЦПК України.
Позиція Верховного Суду
20. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
21. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
22. Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до 
ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.
23. Верховний Суд як суд касаційної інстанції з перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у здійсненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів.
24. Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України до категорії малозначних віднесено справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
25. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
26. Ціна позову у цій справі станови 5 082,93 грн, яка станом на 01 січня 
2026 року не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн * 30 = 99 840,00 грн).
27. Отже ця справа, виходячи з ціни позову, є малозначною, та за загальним правилом належить до категорії справ, рішення у яких відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.
28.  ОСОБА_1  посилається на підставу, передбачену підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення з такою ціною позову можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції, а саме: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.
29. Так, заявник зазначає, що справа стосується систематично порушення прав споживачів новоствореним монополістом ТзОВ «Газомережі», оскільки воно: використовує персональні дані осіб для автоматичного створення боржників; стягує кошти через філії, які не мають правосуб`єктності; покладає на споживача обв`язок сплати за розподіл по мережах, які перебувають у власності громад, без укладення відповідних договорів.
30. Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.
31. Заявник не навів яке саме питання має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, натомість зазначив обставини справи. 
32. Верховний Суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 не зазначив у чому конкретно полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на його думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Такі посилання носять загальний характер, а тому не можуть бути визнані Судом як обґрунтовані. 
33. Касаційна скарга також містить посилання на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу). Відповідно, Суд повинен оцінити такі доводи ОСОБА_1 щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.
34. Так, заявник зазначає, що відбувається фактичне подвійне нарахування боргу за відсутності офіційного розірвання відносин з попереднім оператором, що створює непомірний фінансовий тягар та стан правової невизначеності. 
35.  Щодо доводів про те, що справа має для заявника виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що ці поняття є оціночним та потребують належного обґрунтування. На переконання суду касаційна скарга не містить переконливих доводів про те, що справа має виняткове значення. 
36. Оскільки обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено, тому в цій справі відсутні підстави для відкриття касаційного провадження. 
37. Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
38. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
39. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
40. Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).
41. З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, а підстав, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, Судом не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
42. Оскільки Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, то клопотання про зупинення виконання (дії) судових рішень не вирішується.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої 
статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
ПоновитиОСОБА_1  строк на касаційне оскарження рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2025 року та постанови Чернівецького апеляційного суду від 22 січня 2026 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
 ОСОБА_1 , у інтересах якого діє адвокат Мельник Юрій Васильович, на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 22 січня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:	О. В. Ступак   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара