ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року 
м. Київ
cправа № 925/1736/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А.,
розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Черкаської міської ради
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2025 (головуючий - Гончаров С. А., судді: Тищенко О. В., Сибіга О. М.) і ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.03.2025 (суддя Чевгуз О.В.) у справі
за позовом Черкаської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пивоварений завод"
про стягнення 970 158, 10 грн

Історія справи
1. Господарський суд Черкаської області рішенням від 09.02.2021 у цій справі стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пивоварений завод» (далі - відповідач, боржник) на користь Черкаської міської ради (далі - Рада, позивач, стягувач) 970 158,10 адРгрн заборгованості зі сплати орендної плати.
2. 15.05.2021 на виконання вказаного рішення видано наказ, з виконання якого 23.11.2022 державний виконавець відкрив виконавче провадження №70402490 .
3. На виконанні у відділі Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Другий ВДВС) перебуває зведене виконавче провадження № 71387181 щодо боржника (відповідача), до складу якого, серед іншого, входять виконавчі провадження:
- 70402490 з виконання наказу № 925/1736/21 про стягнення з відповідача на рахунок: НОМЕР_1 орендної плати за землю заборгованості за договором оренди землі у розмірі 970 158,10 грн;
- 73134795 з виконання наказу про стягнення з відповідача на користь міського бюджету м. Черкаси (рах. № UA 548999980334109812000023002) 203 466,27 грн заборгованості зі сплати орендної плати;
- 71378947 з виконання наказу № 925/1737/21 про стягнення з відповідача на користь міського бюджету м. Черкаси (рах. № 658999980334119812000023759) 283 431,17 грн заборгованості зі сплати орендної плати.
- інші виконавчі провадження, в тому числі на користь Ради.
4. У ході виконання ВП 70402490 з відповідача стягувались кошти, які надходили на депозитний рахунок Другого ВДВС, які в подальшому розподіленні у тому числі на користь Ради.
5. Оскільки Рада є одночасно боржником в зведеному виконавчому провадженні № 73229056 (далі - ВП № 73229056) стягнуті з боржника кошти, які надходили на депозитний рахунок Другого ВДВС, відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» були перераховані виконавцем на депозитний рахунок Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції по ВП № 73229056 для закриття провадження де боржником є Рада.
6. 18.02.2025 на адресу Ради надійшла постанова заступника начальника Другою ВДВС Купчин О. С. від 05.02.2025 ВП № 70402490 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду у справі № 925/1736/21.
7. Рада звернулась до суду зі скаргою про визнання незаконною та скасування постанови від 05.02.2025 ВП № 70402490 про закінчення виконавчого провадження, в якій просила:
- визнати незаконним рішення заступника начальника Другого ВДВС Купчин О.С. про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду, прийняте у формі постанови ВП № 70402490 від 05.02.2025;
- скасувати постанову заступника начальника відділу Другого ВДВС Купчин О.С. про закінчення виконавчого провадження ВП № 70402490 від 05.02.2025;
- зобов`язати Другий ВДВС поновити виконавче провадження та перерахувати кошти в сумі 45 204,53 грн, що були стягнуті з боржника та зараховані в погашення заборгованості по ВП № 70402490 на бюджетний рахунок для зарахування надходжень до бюджету Черкаської міської територіальної громади, вказаний в рішенні суду у цій справі.
8. Скарга мотивована тим, що Другим ВДВС протиправно, всупереч судового рішення у цій справі, вимогам Закону України «Про виконавче провадження», Бюджетного кодексу України, Податкового кодексу України кошти, отримані в рахунок виконання рішення у справі № 925/1736/21, перераховані на рахунок органу ВДВС на виконання іншого рішення, де заявник є боржником. Застосування органом ДВС норм частини 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» є протиправним щодо перерахування коштів бюджету Черкаської міської територіальної громади, стягнутих з боржника та зарахованих для погашення заборгованості у цій справі, на рахунок іншого ДВС для закриття проваджень у справах, де боржник - Рада, оскільки в розумінні Бюджетного та Податкового кодексів України рахунки бюджету громади і рахунки юридичної особи місцевого самоврядування не є тотожними.
Короткий зміст оскаржуваних ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції 
9. Господарський суд Черкаської області ухвалою від 25.03.2025, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2025, у задоволенні скарги Ради відмовив.
10. Суди відхилили доводи Ради та виходили з того, що оскільки Рада є одночасно боржником у ВП № 73229056, то відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» стягнуті з боржника у ВП № 70402490 грошові кошти були правомірно перераховані виконавцем на депозитний рахунок іншого ВДВС в рахунок погашення заборгованості у ВП № 73229056, де Рада є боржником.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги та відзиву на неї
11. Не погоджуючись з ухвалою місцевого та постановою апеляційного господарських судів, Рада звернулась з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити у повному обсязі. 
12. Посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень Закону України «Про виконавче провадження», Податкового та Бюджетного кодексів України, та вказує на пріоритетність застосування норм вказаних кодексів до спірних правовідносин, за положеннями яких вказані кошти повинні бути перераховані до бюджету Черкаської міської територіальної громади, як це зазначено в резолютивній частині рішення у справі № 925/1736/21 та виданому на його виконання наказі, а не на рахунок ВДВС.
13. Другий ВДВС у відзиві на касаційну скаргу вважає її вимоги необгрунтованими, просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, погоджується з висновками та мотивами судів в оскаржуваних судових рішеннях.

Позиція Верховного Суду
14. Скаржник вказує на те, що державний виконавець необґрунтовано використав кошти, які належало перерахувати на бюджетний рахунок для зарахування надходжень до бюджету Черкаської міської територіальної громади, в порядку частини 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», який до таких випадків не є застосовним, а превалюючому застосуванню підлягають приписи Бюджетного та Податкового кодексів України, що регулюють порядок сплати та використання податків та обов`язкових платежів.
15. Верховний Суд такі доводи Ради відхиляє, керується в порядку частини 4 статті 300 ГПК України правовими висновками Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду в постанові від 15.12.2025 у справі № 925/1692/20 та зазначає про таке.
16. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».
17. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
18. Порядок виплати стягнутих грошових коштів визначено у статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».
Так, згідно з положеннями частини 1 статті 47 названого Закону грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.
Частини 2-4 цієї статті визначають порядок перерахування грошових коштів з рахунку органу державної виконавчої влади, рахунку приватного виконавця стягувачам - фізичній особі, юридичній особі та коштів, стягнутих до Державного бюджету України або місцевих бюджетів; так, за частиною четвертою цієї статті грошові кошти, стягнуті до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Частина 5 статті 47 цього Закону України встановлює загальні застереження та обмеження щодо здійснення перерахування коштів з рахунку органу державної виконавчої влади, рахунку приватного виконавця стягувачам (фізичній особі, юридичній особі, Державному та місцевим бюджетам.
19. Так: 
- не допускається виплата стягувачу стягнутих коштів готівкою або виплата стягнутих коштів іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових коштів заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону);
- забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові кошти, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі кошти стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).
20. Таким чином, закон дозволяє у випадках, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні" "використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, (…) звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, (…), і зазначена норма не вказує на виключення у випадку, зокрема, в процесі виконання судового рішення про стягнення коштів до місцевих бюджетів.
21. При цьому Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, окремо не врегульовує питання, у якому порядку та з яких підстав стягнені на користь стягувача кошти перераховуються не стягувачу, а тому органу державної виконавчої служби (органу ДВС) чи приватному виконавцю, у якого знаходиться виконавче провадження про стягнення на користь інших кредиторів із стягувача.
22. Як установлено судами попередніх інстанцій, за рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.02.2021 у цій справі стягнуто з відповідача на користь Ради 970 158,10 грн заборгованості зі сплати орендної плати.
23. Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що орендна плата за користування землею комунальної власності має «подвійну» правову природу як договірного платежу й обов`язкового платежу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 635/4233/19). Отже, відносини щодо сплати орендної плати за користування землею комунальної власності є одночасно і публічними, і цивільними. Тому для правильного вибору законодавства необхідно встановити, яким є превалюючий характер відносин. 
24. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у публічно-правовому спорі сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні: одна зі сторін - суб`єкт владних повноважень - виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо; зазначені функції суб`єкт владних повноважень має виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 587/2326/16-ц (провадження № 14-442цс19, пункт 20)).
25. У справі, яка переглядається, позивач (стягувач) не виконує жодних публічно-владних управлінських функції стосовно відповідача (боржника), не може вказувати або забороняти йому певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Отже, у цій справі превалюють цивільні (господарські) відносини. 
26. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах; під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган; зазначені висновки актуальні і щодо участі у цивільних правовідносинах і у судовому процесі територіальної громади (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 2-3887/2009 (провадження № 14-36цс21, пункт 55)). 
27. Також слід відмітити, що усі гроші громади зберігаються у держказначействі, а доходи бюджету складаються як з податкових надходжень, так і з надходжень за цивільними договорами. Звідси, уявлення про те, що гроші, винні громаді у цивільних відносинах, і стягнуті на користь громади у виконавчому провадженні, не можуть бути використані для розрахунків з кредиторами у виконавчих провадженнях проти громади, суперечило би принципу рівності суб`єктів цивільного права.
28. Оскільки несплата орендної плати є порушенням не публічних обов`язків, а господарського договору оренди, а в аспекті стягнення превалює цивільна (господарська) сторона відносин з боржником, тому слід застосовувати правила про виконавче провадження, відповідно стягнуті на користь громади кошти можуть бути використані для цілей розрахунків з кредиторами громади.
29. Так як позивач є одночасно боржником у ВП № 73229056 у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), спірні виконавчі дії були вчинені державним виконавцем з дотриманням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.
30. Отже, враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи щодо природи спірних платежів, Верховний Суд доходить висновку про необґрунтованість доводів скаржника про відсутність підстав для застосування частини 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження під час виконання судового рішення про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за землю. Водночас тих обставин, які свідчили б на підтвердження доводів касаційної скарги щодо можливих порушень порядку здійснення черговості платежів, не наведено.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
31. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
32. Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
33. На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та необхідність залишення оскаржуваних судових рішень без змін.
Розподіл судових витрат
34. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги витрати зі сплати судового збору за її подання залишаються за скаржником.
Керуючись статтями 300, 301, 304, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Черкаської міської ради залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2025 і ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.03.2025у справі № 925/1736/21 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий І. С. Міщенко 
Судді І. С. Берднік 
В. А. Зуєв