УХВАЛА

02 березня 2026 року
м. Київ

справа № 183/12856/24
провадження № 61-2329ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясокомбінат Дніпровські ковбаси» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясокомбінат Дніпровські ковбаси» (далі - ТОВ «М`ясокомбінат Дніпровські ковбаси») про стягнення заборгованості, в якому просив з ТВ «М`ясокомбінат Дніпровські ковбаси»на свою користь заборгованість за договором позики від 25.06.2013 року у загальному розмірі 846 100,14 доларів США.

Рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.

21 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року.

Постанова Дніпровського апеляційного суду ухвалена 10 грудня 2025 року(повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року). Касаційна скарга подана до Верховного Суду 21 лютого 2026 року, що підтверджується відміткою на поштовому конверті. Тобто з пропущенням, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження (з урахуванням положень частини третьої статті 124 ЦПК України було 12 січня 2025 року).

У клопотанні, яке додане до касаційної скарги, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що: у судовому засіданні 10 грудня 2025 року було проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення; заявник не має зареєстрованого Електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд», тому повний текст оскаржуваного судового рішення не отримував; 10 грудня 2025 року звернувся до свого попереднього представника із заявою про розірвання договору про надання правничої допомоги; за станом здоров`я не міг раніше звернутися до суду за отриманням копії постанови, оскільки проходив лікування у медичному закладі; введення на території України правового режиму воєнного стану. До клопотання додано заяву ОСОБА_1 про розірвання договору про надання правничої допомоги від 10 грудня 2025 року; копію консультаційного висновку спеціаліста.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У частині другій та третій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз судових рішень у справ, які оприлюднено в ЄДРСР, зокрема постанови Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року свідчить, що в суді апеляційної інстанції брав участь ОСОБА_1 . 

Посилання в касаційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не має зареєстрованого кабінету в підсистемі «Електронний суд», тому не отримував повний текст оскаржуваного судового рішення, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Як вбачається з оскаржуваної постанови Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року з апеляційною скаргою на рішення Самарського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2025 року звертався ОСОБА_1 через представника Шклярука Д. С .

Як стверджує заявник, у судовому засіданні 10 грудня 2025 року було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, отже заявник достеменно знав про результат судового рішення апеляційної інстанції.

За приписами статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року надіслано судом 11 грудня 2025 року, зареєстровано - 12 грудня 2025 року, забезпечено надання загального доступу - 15 грудня 2025 року.

Особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку та дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Процесуальний строк касаційного оскарження, встановлений ЦПК України, забезпечує оперативність цивільного судочинства, є дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи, спрямований на незловживання процесуальними правами.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Так, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження з урахуванням того, що саме ОСОБА_1 ініціював апеляційне провадження, особисто брав участь у судовому засіданні та, що може свідчити про штучне збільшення строку на касаційне оскарження.

Додана до клопотання заява ОСОБА_1 про розірвання договору на правничу допомогу не свідчить про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження. Крім того, доказів звернення ОСОБА_1 до адвоката Шклярука Д. С. із вказаною заявою матеріали клопотання не містять.

Також, наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку на касаційне оскарження за станом здоров`я, судом не можуть бути визнані поважними, з урахуванням наступного. З наданих до касаційної скарги документів встановлено, що ОСОБА_1 проходив лікування у ТОВ «КДМЦ «Ваш доктор Дніпро» з 06 січня 2026 року по 13 лютого 2026 року. 

Доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження у період з дати ухвалення судового рішення (10 грудня 2025 року) по дату початку проходження лікування (06 січня 2026 року) заявником не додано.

Щодо посилань заявника на введення на території України правового режиму воєнного стану як на обґрунтування поважності причин пропуски строку на касаційне оскарження, то Верховний Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22) викладено такі правові висновки: «введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».

Воєнний стан може бути поважною причиною пропуску строків, проте оцінка причин пропуску строку є індивідуальною, у межах справи, яка розглядається.

Отже, сам лише факт запровадження в країні воєнного стану не є безумовним підтвердженням причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ураховуючи викладене, наведені заявником причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки зазначені обставини не є об`єктивно непереборними та такими, що не залежали від волевиявлення заявника чи пов`язаними із перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Інших підстав поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження заявником не наведено.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також суд зазначає, що поновлення строку на касаційне оскарження після спливу значного періоду часу ставить під загрозу принцип юридичної визначеності, незалежно від поважності чи неповажності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Таким чином заявникові необхідно подати до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних причин для його поновлення та надати відповідні докази на їх підтвердження, зокрема на підтвердження обставин того, що заважало виконати вимоги процесуального закону при зверненні до Верховного Суду.

У відповідності до вимог частини другої і третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. 

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков