УХВАЛА
24 березня 2026 року 
м. Київ
справа № 640/7475/21
адміністративне провадження № К/990/10776/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шишова О. О., 
суддів: Васильєвої І. А., Яковенка М. М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року у справі № 640/7475/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії,
установив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, у якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення коригування єдиного внеску в інтегрованій картці платника податків та невиключення суми єдиного внеску в розмірі 7 395,30 грн, а також зобов`язати відповідача здійснити відповідне коригування шляхом виключення зазначеної суми.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року позов задоволено.
Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, яку ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року повернуто скаржнику.
09 березня 2026 року відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Перевіряючи касаційну скаргу, суд виходить із того, що відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційне оскарження рішення суду першої інстанції можливе лише після його апеляційного перегляду.
Оскільки рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року не було переглянуто в апеляційному порядку, підстави для відкриття касаційного провадження в цій частині відсутні.
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження в частині оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року слід відмовити.
Перевіряючи доводи касаційної скарги в частині оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року на предмет обґрунтованості, Верховний Суд зазначає таке.
Суд установив, що ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з ненаданням документа про сплату судового збору. Суд надав строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання копії ухвали, яку відповідач отримав 12 січня 2026 року о 21:24 год в електронному кабінеті.
На виконання вимог зазначеної ухвали скаржник подав до суду заяву про продовження строку для усунення недоліків, обґрунтовану тривалістю процедури сплати судового збору.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні заяви Головного управління ДПС у м. Києві про продовження строку для усунення недоліків; апеляційну скаргу повернуто скаржнику.
Повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив із того, що станом на 03 лютого 2026 року вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржником не виконано.
Не погодившись із зазначеною ухвалою, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги, оскільки скаржником не усунуто недоліків поданої ним апеляційної скарги.
Отже посилання скаржника на те, що постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги суд фактично позбавив відповідача права на апеляційне оскарження рішення є очевидно необґрунтованими.
Так, відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Повернення апеляційним судом апеляційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону та повторне звернення до апеляційного суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі апеляційного оскарження судового рішення учасником справи.
Крім того, суд звертає увагу скаржника на те, що сплата судових витрат не може вважатись перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право на апеляційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
Отже Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, правильно застосував положення статей 298, 169 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд
постановив: 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року у справі №640/7475/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Шишов

Судді І. А. Васильєва

М. М. Яковенко