УХВАЛА

31 березня 2026 року
м. Київ

справа № 206/2971/22
провадження № 61-3827ск26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,
Тітова М. Ю., 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Тульчинська державна нотаріальна контора, Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив № 259», про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визначити, що частка померлого ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила 1/2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , яка померла 
ІНФОРМАЦІЯ_1 .
26 лютого 2025 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення, залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року, яким відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.
У березні 2026 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга
ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року, у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
За приписами пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на
01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328, 00 грн.
З позовної заяви ОСОБА_1 , яка наявна в системі «Електронний суд», встановлено, що при зверненні до суду першої інстанції позивач визначив ціну позову у розмірі 184 650,00 грн, зазначивши, що вартість спірної квартири складає 738 600,00 грн, що за офіційним курсу Національного банку України еквівалентно 20 000,00 доларів США. Виходячи з указаної ціни позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання позовної заяви та касаційної скарги.
Отже, ціна позову в цій справі станом на 01 січня 2026 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн х 250 = 832 000,00 грн). 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Зазначення в оскаржуваній постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають. 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Тульчинська державна нотаріальна контора, Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив № 259», про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов