ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)

12 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 569/18554/17
провадження № 61-7192св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: державний реєстратор прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Здолбунівське реєстраційне бюро» Здолбунівської районної ради Рівненської області Семенюк Микола Миколайович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер»,
треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер» - Левченко Катерини Вікторівни про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора правна нерухоме майно комунального підприємства «Здолбунівське реєстраційне бюро» Здолбунівської районної ради Рівненської області Семенюка Миколи Миколайовича, товариства з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Здолбунівське реєстраційне бюро» Здолбунівської районної ради Рівненської області Семенюка М. М., Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер» (далі - ТОВ «Прод Майстер») про скасування рішення про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 10 червня 2024 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 липня 2022 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року у цій справі залишено без змін.
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 липня 2022 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2025 року, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 01 травня 2025 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. 
Постановою Верховного Суду від 10 листопада 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 01 травня 2025 року залишено без змін.
21 листопада 2025 року представник ТОВ «Прод Майстер» - Левченко К. В. звернулася до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Прод Майстер» понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 10 000,00 грн.
На обґрунтування заяви зазначала, що у відзиві на касаційну скаргу товариство просило стягнути на його користь з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у вищевказаному розмірі, надало документи на підтвердження понесення цих витрат (копію акту наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 10/12 від 26 жовтня 2021 року, розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, наданих при розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 по справі № 569/18554/17 у Верховному Суді). Разом з тим, суд касаційної інстанції при ухваленні постанови не вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу відповідач долучив до відзиву на касаційну скаргу: ордер на надання правничої допомоги, копію акту наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 10/12 від 26 жовтня 2021 року, розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, наданих при розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 по справі № 569/18554/17 у Верховному Суді.
Копія відзиву з доданими до нього документами на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в установленому законом порядку була направлена на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку.
ОСОБА_1 з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених ТОВ «Прод Майстер», до суду касаційної інстанції не зверталася.
Враховуючи наведене, оскільки ТОВ «Прод Майстер» понесені витрати на професійну правничу допомогу, а клопотання про зменшення цих витрат ОСОБА_1 не заявляла, наявні підстави для стягнення з неї на користь товариства 10 000,00 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді касаційної інстанції.
Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер» - Левченко Катерини Вікторівни задовольнити.
Ухвалити у справі додаткове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер» 10 000, 00 грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді касаційної інстанції.
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	М. Ю. Тітов  А. Ю. Зайцев 	
Є. В. Коротенко