ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року 
м. Київ
cправа № 918/932/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А., 
у письмовому провадженні розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 (Миханюк М. В. - головуючий, судді: Коломис В. В., Саврій В. А.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арма Факторинг"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод Майстер" 
про застосовування наслідків недійсності правочинів
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод Майстер"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арма Факторинг"
про стягнення грошових коштів в сумі 3 865 935, 35 грн. 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Хронологія провадження 
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Арма Факторинг" (далі - ТОВ "Арма Факторинг") звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод Майстер" (далі - ТОВ "Прод Майстер"), в якому просило застосувати наслідки недійсності договору відступлення права вимоги за генеральною кредитною угодою № 014/89-07/560 від 28.09.2007, кредитним договором № 014/89-07/564 від 28.09.2007 та кредитним договором № 014/89-07/1094/980 від 24.11.2009, укладеного між сторонами 16.12.2016; договору відступлення прав за договором поруки №014/89-07/560/2 від 28.09.2007, укладеного між сторонами 16.12.2016 та договору відступлення прав за договором іпотеки № 014/89-07/560/1 від 28.09.2007, укладеного між сторонами 16.12.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Багдасаровою О. М., зареєстрованого в реєстрі за № 1557, шляхом зобов`язання ТОВ "Прод Майстер" передати ТОВ "Арма Факторинг" усе одержане на виконання вказаних правочинів в натурі, а саме:
1.1. земельну ділянку площею 0,0687 га (кадастровий № 5610100000:01:029:0555), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 118337356101);
1.2. земельну ділянку площею 0,0346 га (кадастровий № 5610100000:01:029:0532), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 87383156101);
1.3. земельну ділянку площею 0,1840 га (кадастровий № 5610100000:01:029:0533), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 47780756101);
1.4. земельну ділянку площею 0,4571 га (кадастровий № 5610100000:01:029:0534), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 87524856101); 
1.5. земельну ділянку площею 0,1231 га (кадастровий № 5610100000:01:029:0535), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49911956101);
1.6. земельну ділянку площею 0,1130 га (кадастровий № 5610100000:01:029:0536), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 50099156101);
1.7. земельну ділянку площею 0,1657 га (кадастровий № 5610100000:01:029:0537), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 47904456101);
1.8. земельну ділянку площею 0,3115 га (кадастровий № 5610100000:01:029:0549), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 168344856101);
1.9. об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1435641356101);
1.10. об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1435641056101);
1.11. об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1435638856101).
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "Арма Факторинг" узагальнено стверджувало про те, що укладені між сторонами правочини про відступлення права вимоги в судовому порядку були визнані недійсними, однак питання реституції за цими правочинами вирішено не було. Тому, на підставі приписів статті 216 Цивільного кодексу України і задля повернення сторонами усього отриманого за недійсними правочинами, ТОВ "Арма Факторинг" і подало позов у цій справі. 
3. ТОВ "Прод Майстер", зі свого боку, звернулося до Господарського суду Рівненської області із зустрічним позовом до ТОВ "Арма Факторинг", в якому просило стягнути з останнього кошти, отримані за недійсними правочинами у розмірі 1 820 000 грн та 2 045 935,35 грн інфляційних втрат. 
4. Зустрічні позовні вимоги так само обґрунтовувалися необхідністю застосування наслідків недійсності згаданих правочинів. 
5. В ході розгляду первісного та зустрічного позовів місцевим господарським судом, сторони надіслали до суду заяву про затвердження між ними мирової угоди, суть якої полягала у взаємній відмові від претензій одне до одного. 
6. Так, ТОВ "Арма Факторинг" погодилося відмовитися від своїх позовних вимог та визнати за ТОВ "Прод Майстер" право власності на згадані вище об`єкти нерухомого майна. В свою чергу ТОВ "Прод Майстер" погодилося відмовитися від своїх вимог про стягнення з ТОВ "Арма Факторинг" грошових коштів в сумі 3 865 935, 35 грн. 
7. Розглянувши заяву сторін про затвердження мирової угоди, Господарський суд Рівненської області постановив ухвалу від 29.11.2024, якою подану заяву задовольнив, затвердив мирову угоду у запропонованій редакції, провадження у цій справі закрив. 
8. Затверджуючи мирову угоду, суд вказав, що ця угода підписана уповноваженими представниками сторін, стосується виключно їхніх прав та обов`язків, відповідає фактичним обставинам та доказам у справі та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. 
9. Не погодившись з ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29.11.2024, до апеляційного господарського суду звернулася ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), як особа, яка не брала участі у справі, однак вважає, що суд прийняв рішення про її права, інтереси та обов`язки.
10. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 навела такі аргументи:
10.1. відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підставою реєстрації за ТОВ "Прод Майстер" права власності на перелічене нерухоме майно став договір про відступлення права вимоги від 16.12.2016; 
10.2. за умовами вказаного договору ТОВ "Арма Факторинг" передало ТОВ "Прод Майстер" право вимоги за рядом кредитних договорів, укладених між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 , договором іпотеки, укладеним між цими ж особами та договором поруки, укладеним між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 ; 
10.3. однак, вищезазначені договори відступлення права вимоги за договорами іпотеки та поруки були визнані недійсними судовим рішенням місцевого суду у справі № 569/22011/18, яке залишено в силі постановою Верховного Суду; 
10.4. зі змісту постанови Верховного Суду від 25.06.2024 у справі № 569/22011/18 слідує, що ТОВ "Прод Майстер" не набуло прав іпотекодержателя та, відповідно, права на звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема на спірне майно; 
10.5. водночас, не дивлячись на позицію Верховного Суду щодо неможливості ТОВ "Прод Майстер" володіти такими правами, оскільки воно не є фінансовою установою та не має права надавати кредитні послуги та проводити процедуру звернення стягнення на іпотечне майно, сторони цієї справи утворили фіктивний судовий спір, в межах якого за мировою угодою знову неправомірно передали спірне майно ТОВ "Прод Майстер", чим проігнорували рішення суду у справі № 569/22011/18; 
10.6. таким чином, на думку заявниці, набуття у власність ТОВ "Прод Майстер" на підставі оскарженої ухвали Господарського суду Рівненської області іпотечного майна відбулось з порушенням закону та більше того без залучення заінтересованих осіб, а саме ОСОБА_1 , яка є поручителем по кредитному зобов`язанню та ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), який є боржником по кредитному договору. 
11. Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 14.04.2025 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .
12. В подальшому ж, розглянувши відповідні доводи апеляційної скарги, господарський суд апеляційної інстанції дійшов висновку про закриття апеляційного провадження у даній справі на підставі приписів пункту 3 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а саме у зв`язку із встановленням обставин того, що ухвалою місцевого господарського суду від 29.11.2024 питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржниці не вирішувалося. Зазначені висновки апеляційний суд оформив ухвалою від 08.05.2025. 
13. Верховний Суд постановою від 02.07.2025 скасував ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.05.2025 та направив цю справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
13.1. Суд касаційної інстанції пояснив, що в ході здійснення касаційного провадження виявив наявність допущених судом попередньої інстанції порушень ряду норм процесуального права (статті 17, 75, 86, 236, 254 ГПК України), що призвело до передчасності висновку останнього про відсутність впливу оскарженої ухвали місцевого господарського суду на права, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 та про наявність правових підстав для закриття апеляційного провадження у цій справі з посиланням на пункт 3 частини першої статті 264 ГПК України.
13.2. Верховний Суд, зокрема, відмітив, що суд попередньої інстанції не надав оцінки доводам скаржниці щодо порушення їй прав у спірних правовідносинах в аспекті наявності рішення суду в ініційованій нею справі № 569/22011/18, а також не врахував її правового статусу поручителя в контексті вимог статті 554 Цивільного кодексу України. 
14. Продовживши розгляд справи, Північно-західний апеляційний господарський суд знову дійшов висновку про те, що ухвалою місцевого господарського суду від 29.11.2024 питання про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося, відтак постановив ухвалу від 16.12.2025, якою апеляційне провадження за її апеляційною скаргою закрив. 
Касаційна скарга
15. Не погодившись із ухвалами місцевого (про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі) та апеляційного (про закриття апеляційного провадження) судів, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати, а дану справу направити для продовження розгляду до господарського суду першої інстанції. 
16. Верховний Суд ухвалою від 12.02.2026 відрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 тільки в частині оскарження ухвали апеляційного господарського суду про закриття апеляційного провадження від 16.12.2025 з підстави касаційного оскарження, передбаченої абзацом 2 частини другої статті 287 ГПК України. 
17. Зважаючи на зміст частини тринадцятої статті 8 та частини п`ятої статті 301 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про перегляд оскарженої ухвали апеляційного господарського суду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи скаржниці
18.  ОСОБА_1 стверджує, що оскаржена ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з неправильним застосуванням та порушенням правових норм. 
19. Обґрунтовуючи своє твердження наголошує на неправомірності висновку апеляційного господарського суду про те, що ухвала місцевого господарського суду від 29.11.2024 жодних прав, інтересів та (або) обов`язків скаржниці не стосується. Наполягає, що згаданою ухвалою фактично вирішено долю спірного майна у правовідносинах, учасником яких вона є, в той час як питання виконання чи припинення її зобов`язань за договором поруки так і залишилося невирішеним, що безумовно впливає на її права та інтереси. У цій частині також акцентує, що у постановах Верховного Суду від 02.07.2025 у цій справі та від 25.06.2024 у справі № 569/22011/18 вже виснувано про порушення прав ОСОБА_1 у спірних правовідносинах, однак суд апеляційної інстанції безпідставно такі висновки проігнорував. Поряд з цим, скаржниця зазначає, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що оскаржена ухвала місцевого господарського суду порушує не тільки її права, а і права ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які мають безліч спорів щодо нерухомого майна, яка є предметом затвердженої мирової угоди.
20. Окремо скаржниця зауважує, що розгляд цієї справи в апеляційному суді було здійснено неповноваженим складом суду, за відсутності належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання і без врахування клопотання її представника про відкладення розгляду справи. 
Узагальнені доводи інших учасників справи
21. ТОВ "Прод Майстер" надіслало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначає про безпідставність та необґрунтованість позиції скаржниці. Погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що ухвала місцевого господарського суду прав, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_1 не зачіпає. За викладеного просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, оскаржену ухвалу апеляційного суду залишити без змін. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду попередньої інстанції
22. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
23. Верховний Суд дослідив наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірив на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального та процесуального права і вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких міркувань. 
24. Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін.
25. Відповідно до частини першої статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
26. Згідно із частиною першою статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
27. Вказана норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.
28. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
29. Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або якщо суд вирішив питання про обов`язки цієї особи чи про її інтереси у відповідних правовідносинах. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може бути взято до уваги.
30. Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням суду вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги.
31. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
32. Отже, після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.
33. Установивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі пункту 4 частини третьої статті 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
34. Якщо ж після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі й тому відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.
35. Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про залучення такої особи як третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду (див. подібний правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 12.05.2021 у справі № 910/11213/20).
36. Як слідує з оскарженої ухвали апеляційного господарського суду, продовжуючи розгляд цієї справи після ухвалення Верховним Судом постанови від 02.07.2025, суд апеляційної інстанції додатково з`ясував, що ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" уклав з ОСОБА_1 договір поруки № 014/89-07/560/2 від 28.09.2007 (зі змінами від 27.06.2008), за умовами якого ОСОБА_1 виступила поручителем за зобов`язаннями Генеральної кредитної угоди № 014/89-07/560/2 від 28.09.2007, укладеної між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" і ОСОБА_2 .
37. У свою чергу в апеляційній скарзі скаржниця наголошувала, що оскаржена ухвала місцевого суду впливає на її права, інтереси та обов`язки, оскільки на підставі Договору про відступлення прав за договором поруки всі права вимоги кредитодавця до поручителя, якою є ОСОБА_1 перейшли до ТОВ "Прод Майстер", але такий договір було визнано недійсним у справі № 569/22011/18, тобто у спірних правовідносинах має порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку із незалученням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до участі у справі.
38. Проте, як вбачається із матеріалів справи недійсними було визнано наступні правочини: 1) Договір відступлення права вимоги від 16.12.2016; 2) Договір відступлення прав за договором поруки від 16.12.2016; 3) Договір відступлення прав за договором іпотеки від 16.12.2016. При цьому, всі три вказані договори було укладено між ТОВ "Прод Майстер" та ТОВ "Арма Факторинг" і будь-яких інших сторін у вказаних договорах не було.
39. Звідси, виходячи з приписів статті 216 Цивільного кодексу України, суд апеляційної інстанції виснував, що наслідки недійсності вказаних договорів стосуються лише їх сторін, тобто у даному випадку ТОВ "Арма Факторинг" і ТОВ "Прод Майстер".
40. В свою чергу ОСОБА_1 не була стороною жодного із вищевказаних договорів, а отже, вона не є і тією особою, у якої відповідно до частини першої статті 216 Цивільного кодексу України виникає будь-який обов`язок у зв`язку із визнанням таких договорів недійсними та, відповідно, не виникає жодних прав чи інтересів.
41. Крім цього, суд апеляційної інстанції також з`ясував, що Верховний Суд постановою від 10.06.2024 у справі № 569/18554/17 залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке було набуте ТОВ "Прод Майстер" в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки.
42. За таких обставин, апеляційний суд виснував, що огляду на те, що ТОВ "Прод Майстер" стало власником об`єктів нерухомого майна, звернувши стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу, то основне зобов`язання було припинене виконанням, що свідчить про те, що порука ОСОБА_1 , надана щодо такого основного зобов`язання, у зв`язку із його припиненням також є припиненою (стаття 559 Цивільного кодексу України). 
43. З викладеного слідує, що після повернення Верховним Судом цієї справи до апеляційного суду для продовження розгляду, останній надав належну оцінку доводам скаржниці щодо порушення їй прав у спірних правовідносинах в аспекті наявності рішення суду у справі № 569/22011/18, відреагував на її аргументи щодо правового статусу поручителя, відтак чітко дотримався усіх вказівок суду касаційної інстанції і жодних норм процесуального права при цьому не порушив. 
44. Як наслідок суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскарженою ухвалою місцевого господарського суду питання про права, інтереси чи обов`язки ОСОБА_1 не вирішувались, тому апеляційне провадження за її апеляційною скаргою на таку ухвалу підлягало закриттю. 
45. Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 наведених висновків не спростовують, адже по суті вони дублюють вже оцінені судом апеляційної інстанції аргументи і зводяться до незгоди із мотивованими висновками апеляційного суду без жодних правових підстав. Верховний Суд окремо зауважує, що у постанові від 02.07.2025 у даній справі він висновував лише щодо передчасності відповідних висновків суду попередньої інстанції в частині застосування пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, через застосований апеляційним судом занадто формалізований підхід до здійсненого провадження, а тому посилання скаржниці щодо вирішення касаційним судом питання про її права, інтереси чи обов`язки є необґрунтованими. 
46. Колегія суддів звертає увагу скаржниці також на тому, що обов`язковою підставою для скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 ГПК України є те, що суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки незалученої особи. Тобто, суд вже вирішив про відповідні права, інтереси або обов`язки особи у прийнятому рішенні, і сторона не маючи можливість захищатися у такому спорі, має права вимагати скасування судового рішення та розгляду справи спочатку.
47. Натомість, якщо рішення у справі може "вплинути на права або обов`язки третьої особи щодо однієї із сторін" (частина перша статті 50 ГПК України) або "може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі" (частина друга статті 50 ГПК України), і "сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони" (частина перша статті 51 ГПК України), то у такому разі мова йде про можливі правові наслідки прийнятого рішення у майбутньому, що пов`язано з можливістю пред`явлення права стосовно третьої особи та права вимоги до неї відповідно до такого прийнятого рішення.
48. При незалученні до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, скасування рішення суду можливе лише у виняткових випадках, оскільки такі особи не є суб`єктами спірних правовідносин, тому суд не вирішує питання про їх права та обов`язки. Судове рішення лише в майбутньому може вплинути на їх права та обов`язки щодо якоїсь із сторін у спорі, зокрема, в разі пред`явлення до них регресного позову. Норма про обов`язкове скасування вказує на випадок, коли своїм рішенням суд вирішив питання про їх права та обов`язки, а не вирішить у майбутньому. У зв`язку з цим важливо розмежовувати випадки, коли рішення суду порушує права осіб і коли рішення суду може зачіпати права таких осіб (постанова Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 201/2760/20).
49. Поряд з цим, з матеріалів цієї справи вбачається, що після її повернення до апеляційного суду для продовження розгляду такий розгляд продовжила колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: Філіпова Т. Л. (головуючий), Маціщук А. В., Бучинська Г. Б. 
50. 10.11.2025 Північно-західний апеляційний господарський відповідною ухвалою задовольнив заяву ТОВ "Прод Майстер" про відвід вказаної колегії суддів та передав дану справу на повторний автоматизований розподіл відповідно до статті 32 ГПК України.
51. Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2025 для розгляду справи № 918/932/24 було визначено колегію суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: Миханюк М. В. (головуючий), Коломис В. В., Саврій В. А. 
52. 14.11.2025 апеляційний суд у складі названої колегії суддів прийняв апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі № 918/932/24 до свого провадження та призначив її розгляд на 16.12.2025. 
53. З викладеного слідує, що колегія суддів, яка 16.12.2025 постановила оскаржену ухвалу про закриття апеляційного провадження, була визначена в автоматизованому порядку у цілковитій відповідності з вимогами ГПК України. Відповідний склад суду був повноважним, а протилежні доводи скаржниці є безпідставними та декларативними. 
54. Так само безпідставними є і аргументи ОСОБА_1 про її неповідомлення про дату, час і місце судового засідання з розгляду апеляційної скарги, позаяк у матеріалах даної справи наявне рекомендоване повідомлення про врученням поштового відправлення, з якого вбачається, що ухвалу суду від 14.11.2025 вона отримала 27.11.2025. Більше того, про таку обізнаність свідчить і клопотання її представника про відкладення призначеного судового засідання на іншу дату. 
55. Щодо ж аргументів касаційної скарги про незаконність відмови апеляційного суду у задоволенні означеного клопотання, то вони колегією суддів відхиляються, адже відкладення розгляду справи є правом суду та здійснюється ним, з урахуванням конкретних обставин у справі та у разі визнання причин неявки сторін поважними. При цьому відкладення розгляду справи є прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
56. Процесуальний закон не містить приписів щодо обов`язкового здійснення апеляційного розгляду за участю представників учасників справи. Не зазначалося про таку участь як обов`язкову і в ухвалі про призначення судового засідання у цій справі.
57. Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає, що аргументи скаржниці про неправомірність ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 в ході здійснення касаційного провадження у цій справі не підтвердилися. Неправильного застосовування чи порушення правових норм судом попередньої інстанції скаржниця суду касаційної інстанції не довела.
58. Інші аргументи касаційної скарги суд касаційної інстанції не аналізує, оскільки вони виходять за межі касаційного перегляду справи та процесуальних прав самої скаржниці. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
59. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
60. Відповідно до положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
61. Під час касаційного розгляду Верховним Судом не встановлено неправильного застосування чи порушення судом попередньої інстанції норм матеріального та процесуального права. Оскаржена ухвала постановлена за результатами повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи і підстав для її зміни чи відміни, за мотивів наведених у касаційній скарзі, судова колегія Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає.
Судові витрати
62. Судові витрати за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладаються на скаржницю. 
Керуючись статтями 300, 301, 304, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 у справі № 918/932/24 залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І. С.

Судді Берднік І. С.

Зуєв В. А.