УХВАЛА

25 лютого 2026 року 
м. Київ
справа №320/36013/23
провадження № К/990/5801/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Мацедонської В. Е., Уханенка С. А.,
перевіривши касаційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
у с т а н о в и в :
09 лютого 2026 року зазначену касаційну скаргу сформовано за допомогою підсистеми «Електронний суд».
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини його доходів відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 08 грудня 2017 року;
- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 08 грудня 2017 року за весь час затримки виплати - з 01 січня 2016 року по 18 червня 2023 року, яка визначається відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159;
- визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку його при звільненні за період з 08 грудня 2017 року по дату фактичного розрахунку - 24 червня 2023 року;
- стягнути з Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку його при звільненні за період з 08 грудня 2017 року до 24 червня 2023 року, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року, позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини його доходів відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 08 грудня 2017 року.
Зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 08 грудня 2017 року за весь час затримки виплати - з 01 січня 2016 року по 18 червня 2023 року, яка визначається відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.
Визнано протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку його при звільненні за період з 08 грудня 2017 року по дату фактичного розрахунку - 24 червня 2023 року.
Стягнуто з Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку його при звільненні за період з 08 грудня 2017 року до 24 червня 2023 року, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.
Позивач звернувся до суду із заявою про виправлення описки в мотивувальній частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі № 320/36013/23 у частині вірного зазначення суми середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 за визначений період, як складової множника при обчисленні результату його середнього заробітку за період з 08 грудня 2017 року по 24 червня 2023 року, виклавши передостанній абзац аркуша № 4 мотивувальної частини цього рішення суду в такій редакції: «Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку позивача при звільненні за період з 08 грудня 2017 року по 24 червня 2023 року становить 1238996,25 грн (середньоденне грошове забезпечення 611,85 грн х 2025 календарних днів)».
Водночас, у передостанньому абзаці аркуша №4 мотивувальної частини судового рішення № 320/36013/23 в дужках невірно зазначена сума середньоденного грошового забезпечення позивача за визначений період, як складова множника при обчисленні результату середнього заробітку позивача, а саме, "431,30 грн" замість правильного "611,85 грн".
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки задоволено. Внесено виправлення до мотивувальної частини рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року, виклавши передостанній абзац аркуша № 4 мотивувальної частини цього рішення суду в такій редакції:
«Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку позивача при звільненні за період з 08 грудня 2017 року по 24 червня 2023 року становить 1238996,25 грн (середньоденне грошове забезпечення 611,85 грн х 2025 календарних днів)».
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 27 січня 2026 року апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України залишив без задоволення, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року залишив без змін.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України звернулося з касаційною скаргою.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою, Суд зазначає таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених положень законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до пунктів 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.
Наведений у частині другій статті 328 КАС України перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Так, пунктом 14 частини першої статті 294 КАС України встановлено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення.
Зі змісту вказаних положень процесуального закону вбачається, що ухвала про відмову у внесенні виправлень у рішення суду першої інстанції та ухвалене за результатами її перегляду судове рішення суду апеляційної інстанції, не підлягають касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року, прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року, не належить касаційному оскарженню.
За правилами пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою варто відмовити.
Відтак, підстави для відкриття касаційного провадження на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 294, 328, 333 КАС України,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року у справі № 320/36013/23 за позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді В. Е. Мацедонська

С. А. Уханенко