УХВАЛА

09 лютого 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/2818/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я. 

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Харківській області
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2025
та ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.10.2025
у справі №922/2818/24
за заявою Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", 
до Акціонерного товариства "Готель "Мир",
про банкрутство,-
ВСТАНОВИВ:
22.12.2025 через систему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області, у якій заявлено вимогу скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.10.2025 у справі №922/2818/24, закрити провадження у справі на підставі ч.2 ст. 231 ГПК України.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 922/2818/24 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Васьковський О.В., суддя - Огороднік К.М., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025.
Ухвалою Верховного Суду від 12.01.2026 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.10.2025 у справі №922/2818/24 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, а саме -виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом подання письмових пояснень в яких зазначити підстави підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав), належним чином обґрунтувати наявність цієї підстави (цих підстав) із урахуванням змісту ухвали.
21.01.2026 до Верховного Суду через систему "Електронний суд" від Головного управління ДПС у Харківській області надійшла заява щодо усунення недоліків касаційної скарги з поясненнями на виконання вимог пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України. 
В обґрунтування підстав касаційного оскарження, викладених в поясненнях заявник зазначено, що:
- неправильно застосовано норму процесуального права - ст. 79 ГПК України, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що викладені у: постановах Касаційного господарського суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18, 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17; 
- п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України - судом апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права (ст.ст. 73, 74, 76, 77, 79, 86 ГПК України), що унеможливило встановлення фактичних обставин які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки не досліджено наступні докази: Матеріали електронної судової справи не містять доказів сплати 1 239 208 гривень. Крім того, доказів повної сплати вимог ініціюючому кредитору арбітражним керуючим не надавалось кредиторам з метою перевірки одночасного погашення всіх вимог кредиторів.
Так, в ухвалі Верховного Суду від 12.01.2026 Судом зазначено, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, з формулюванням висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах.
У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 ГПК. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
При цьому необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
Проте касаційна скарга, як і заява про усунення її недоліків, містять лише загальне посилання на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах. 
Водночас у пункті 68 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 Суд вказує, що при касаційному оскарженні судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням того, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах.
Разом з тим Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у вказаній постанові у справі № 908/2287/17 погодився з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 04.08.2022 у справі № 922/19/21, щодо того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах. Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.
Однак текст касаційної скарги (з урахування її доповнень) не містить формулювання висновку щодо застосування норми права як матеріальної, так і процесуальної, з викладенням правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах, а лише цитує норми права та позиції Верховного Суду, викладає фактичні обставини справи та зазначає про незгоду із встановленими обставинами справи. 
Саме лише прагнення скаржника здійснити переоцінку наявних у матеріалах справи доказів та перевірку обставин цієї справи з урахуванням його власних висновків щодо поданих доказів не є достатньою підставою для перегляду судових рішень, ухвалених першою та/або апеляційною інстанцією, у касаційному порядку, оскільки суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Водночас Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретну підставу.
Таким чином, в заяві про усунення недоліків касаційної скарги не наведено належного обґрунтування підстав касаційного оскарження передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України.
За приписами ГПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене Суд дійшов висновку, що скаржник не усунув недоліків поданої ним касаційної скарги, оскільки не обґрунтував належним чином наведених підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 287 названого Кодексу.
Частиною другої статті 292 ГПК України унормовано, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Згідно з частиною четвертою статті 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. 
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 292 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Відповідно до частини п`ятої статті 292 ГПК України питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Наявність зазначеної ухвали не позбавляє скаржника права повторно звернутися до суду з касаційною скаргою на оскаржені судові рішення у справі, оформивши скаргу відповідно до вимог закону. 
Керуючись статтями 174, 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд 
УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.10.2025 у справі №922/2818/24 повернути без розгляду. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий О.В. Васьковський
Судді К.М. Огороднік
В.Я. Погребняк