УХВАЛА

24 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 369/12562/20
провадження № 61-2078ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Боярської міської ради Фастівського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсними рішень, скасування рішень державного реєстратора та кадастрових номерів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд:

визнати недійсним рішення Боярської міської ради Київської області № 49/1652 та № 49/1653 від 13 вересня 2018 року в частині погодження та надання дозволу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на розробку технічної документації, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку;

визнати недійсним рішення Боярської міської ради Київської області №53/1826 від 21 грудня 2018 року в частині затвердження технічної документації та передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки кадастровий номер 3222410300:01:027:5093 площею 0,0300 га (300 кв.м.), що розташована в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та споруд;

визнати недійсним рішення Боярської міської ради Київської області № 54/1893 від 07 лютого 2019 року в частині затвердження технічної документації та передання у сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельної ділянки кадастровий номер 3222410300:01:027:5095 площею 0,0271 га (271 кв. м.), що розташована в АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд;

скасувати рішення державного реєстратора КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Дідур Б.В., індексний номер: 45049856 від 15 січня 2019 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3222410300:01:027:5093 площею 0,03 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1742309832224;

скасувати рішення державного реєстратора КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво Святошинського району Київської області Дідур Б. В., індексний номер: 45853602 від 07 березня 2019 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3222410300:01:027:5095 площею 0,0271 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майн 1781062932224;

скасувати кадастрові номера земельних ділянок: 3222410300:01:027:5093 від 21 грудня 2018 року; 3222410300:01:027:5095 від 07 лютого 2019 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року, в задоволенні вказаного позову відмовлено.

19 лютого 2026 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що її мотивувальна частина складається із викладення обставин справи. Заявник не обґрунтовує передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень.

Узагальнюючи наведене, оскільки заявником не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження, тому, відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга підлягає поверненню.

Верховний Суд зауважує, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд постановлених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. При цьому, Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Боярської міської ради Фастівського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсними рішень, скасування рішень державного реєстратора та кадастрових номерів вважати неподаною та повернути заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков