УХВАЛА

01 квітня 2026 року 
м. Київ

справа 535/779/24
провадження № 61-15759ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року та ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Цуркан Віктор Іванович, на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року у справі 
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпак Віталій Іванович, про визнання недійсними договорів дарування,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом 
до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпак В. І., 
у якому просила:

-визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 14 червня 
2024 року, розташованого за адресою: 
АДРЕСА_1 , загальною площею 85,8 кв. м, житловою площею 57,3 кв. м, з господарськими будівлями 
та спорудами літня кухня Б, б, сарай В, навіс в, погріб в1, навіс в2, гараж В1, сарай Г, вбиральня Д, огорожа № 4, 5, укладений між ОСОБА_1 як дарувальником 
з однієї сторони та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як обдарованими з іншої сторони, по 1/2 рівній частці, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпаком В. І., зареєстрований у реєстрі за № 970;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 14 червня 2024 року, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1500 га, 
цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5322255100:30:001:0682, укладених між ОСОБА_1 як дарувальником з однієї сторони та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як обдарованими з іншої сторони, 
по 1/2 рівній частці, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпаком В. І., зареєстрований у реєстрі за № 970;

- визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 14 червня 
2024 року, розташованого за адресою: 
АДРЕСА_2 , за умовним позначенням 
А-1 загальною площею 47,9 кв. м, житловою площею 16,2 кв. м, з господарськими спорудами та надвірними будівлями: літня кухня Б, б, сарай В, гараж Г, погріб г, огорожа № 1, 5, укладений між ОСОБА_1 як дарувальником з однієї сторони та ОСОБА_3 як обдарованою з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпаком В. І., зареєстрований у реєстрі за № 971.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 14 липня 
2025 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову. 

Постановою Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 14 липня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку від 14 червня 
2024 року, розташованого за адресою: 
АДРЕСА_1 , загальною площею 85,8 кв. м, житловою площею 57,3 кв. м, з господарськими будівлями 
та спорудами літня кухня Б, б, сарай В, навіс в, погріб в1, навіс в2, гараж В1, сарай Г, вбиральня Д, огорожа № 4, 5, укладений між ОСОБА_1 як дарувальником 
з однієї сторони та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як обдарованими з іншої сторони, по 1/2 рівній частки, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпаком В. І., зареєстрований у реєстрі за № 970.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 14 червня 2024 року, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1500 га, 
цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5322255100:30:001:0682, укладених між ОСОБА_1 як дарувальником з однієї сторони та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як обдарованими з іншої сторони, 
по 1/2 рівній частці, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпаком В. І., зареєстрований у реєстрі за № 970.

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку від 14 червня 
2024 року, розташованого за адресою: 
АДРЕСА_2 , за умовним позначенням 
А-1 загальною площею 47,9 кв. м, житловою площею 16,2 кв. м, з господарськими спорудами та надвірними будівлями: літня кухня Б, б, сарай В, гараж Г, погріб г, огорожа № 1, 5, укладений між ОСОБА_1 як дарувальником з однієї сторони та ОСОБА_3 як обдарованою з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпаком В. І., зареєстрований у реєстрі за № 971.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 

Додатковою постановою Полтавського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані із розглядом справи по 656, 49 грн з кожного. Стягнуто 
з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн з кожного.

12 грудня 2025 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся 
до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року у цій справі, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року та залишити в силі рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 14 липня 
2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 05 січня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано доплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

15 січня 2026 року ОСОБА_1 направив на адресу суду матеріали на усунення недоліків.

Також 20 січня 2026 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Цуркан В. І., через підсистему «Електронний суд», подала до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року 
у цій справі, у якій представник заявниці, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року і ухвалити нове рішення про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2026 року касаційну скаргу 
ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Цуркан В. І., залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2026 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвал Верховного Суду від 09 лютого 2026 року 
ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Цуркан В. І., та ОСОБА_1 направили матеріали на усунення недоліків, з яких вбачається, що недоліки заявниками усунуто.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів 
у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження 
(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзивів на касаційні скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 14 травня 2024 року у справі № 357/13500/18, від 09 вересня 2024 року 
у справі № 466/3398/21, від 14 липня 2020 року у справі № 754/2450/18, 
від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Цуркан В. І., 
на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду 
від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 26 травня 
2020 року у справі № 908/299/18, від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18, від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (К/9901/5157/19), від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постановах Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17, від 01 червня 2022 року у справі № 480/2181/19 (К/9901/3115/20), від 22 грудня 2020 року у справі № 520/8489/19, від 07 травня 2020 року у справі № 320/3271/19, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Касаційні скарги оформлені відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Крім того, ОСОБА_1 до касаційної скарги додав клопотання про зупинення 
дії постанови Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року 
до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Клопотання мотивоване тим, що постановою Полтавського апеляційного суду 
від 01 грудня 2025 року вимоги щодо визнавання договорів дарування недійсними задоволенні, відповідно в реєстрі речових прав буде поновлено реєстрацію права власності за ним, а це додатково покладе на нього фінансовий тягар та обов`язок поновлення реєстрації за доньками.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання 
про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції 
за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення 
або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Вивчивши доводи клопотання, касаційний суд дійшов висновку про відмову 
у його задоволенні, оскільки ОСОБА_1 не наведено обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію оскаржуваного судового рішення. Доводи заявника фактично зводяться до припущення ймовірного настання негативних наслідків у випадку скасування постанови Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року, проте відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати з Котелевського районного суду Полтавської області цивільну справу 
№ 535/779/24.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання 
про зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 
2025 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який 
за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції
з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу
ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Цуркан В. І., на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара