РІШЕННЯ
Іменем України

12 лютого 2026 року 
м. Київ

справа №990/282/25
адміністративне провадження № П/990/282/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
головуючого - Радишевської О.Р.,
суддів - Жука А.В., Смоковича М.І., Мельник-Томенко Ж.М., Кашпур О.В.,
розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження як суд першої інстанції адміністративну справу 
за позовом  ОСОБА_1 ,
до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України,
про визнання противоправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. 25.06.2025 до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККС, Комісія) з вимогами:
- визнати протиправним і скасувати рішення ВККС від 26.05.2025 №879/дс-25 про відмову в допуску до участі в доборі на посаду судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати ВККС прийняти рішення про допуск ОСОБА_1 до участі в доборі на посаду судді місцевого суду, оголошеному рішенням Комісії від 11.12.2024 №366/зп-24.
ІІ. Процесуальні дії у справі
2. Ухвалою Верховного Суду від 02.07.2025 відкрито провадження у справі №990/282/25 та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
3. Цією ж ухвалою Суд зобов`язав Комісію надати:
- належним чином завірену копію рішення від 26.05.2025 №879/дс-25 про відмову ОСОБА_1 у допуску до участі в доборі на посаду судді місцевого суду, оголошеному рішенням Комісії від 11.12.2024 № 366/зп-24;
- роздруковані та належним чином завірені копії матеріалів, сформовані ВККС під час розгляду питання про допуск ОСОБА_1 до участі в доборі на посаду судді місцевого суду, оголошеного рішенням Комісії від 11.12.2024 № 366/зп-24, а також, за наявності, інші докази, створені під час ухвалення ВККС рішення від 26.05.2025 №879/дс-25.
4. 17.07.2025 до Суду від ВККС надійшов відзив на позовну заяву та витребувані документи.
5. 21.07.2025 до Суду від позивача надійшла відповідь на відзив.
ІІІ. Аргументи сторін
6. На обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що оскаржуваним рішенням йому відмовлено у допуску до участі в доборі кандидатів на посаду судді місцевого суду з підстав відсутності п`ятирічного стажу у сфері права, наявність якого є однією з вимог до кандидатів на посаду судді, відповідно до статті 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
7. Позивач уважав, що спосіб, у який Комісія обчислила його стаж у сфері права, є протиправним, адже ВККС не було враховано, що відповідно до статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, зокрема в умовах воєнного стану, зараховується до вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю на пільгових умовах.
8. Позивач зазначав, що всупереч вимогам указаного Закону України Кабінет Міністрів України не розробив окремого порядку зарахування часу проходження військової служби до стажу роботи за спеціальністю. Водночас, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, для цілей виплати грошового забезпечення, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги період служби військовослужбовців зараховується до відповідної вислуги / стажу із розрахунку один місяць служби за три місяці.
9. Позивач доводив, що гарантія пільгового зарахування часу проходження військовослужбовцями військової служби має застосовуватися уніфіковано, незалежно від цілей, а тому відповідний період проходження ним військової служби має бути зарахований також і до стажу роботи за спеціальністю за формулою «один місяць служби за три місяці стажу професійної діяльності у сфері права».
10. У цьому контексті позивач зазначав, що 31.01.2022 він закінчив ПВНЗ «Донецький університет економіки та права» за освітньою програмою «Право» і здобув кваліфікацію «Магістр з права». З 30.01.2017 він працював за спеціальністю в Апеляційному суді Донецької області і Донецькому апеляційному суді. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2022 №227 його на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» було зараховано до складу військової частини для проходження військової служби.
11. З урахуванням викладеного, позивач уважає, що Комісія протиправно не врахувала період військової служби з 13.08.2022 на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці стажу професійної діяльності у сфері права.
12. Відповідач позов не визнав, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що до правовідносин щодо обчислення стажу в межах добору на посаду судді місцевого суду підлягає застосуванню Закон України «Про судоустрій і статус суддів» як спеціальний закон.
13. Пунктом 2 частини сьомої статті 69 указаного Закону визначено, що стажем професійної діяльності у сфері права є стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти.
14. Комісія зазначила, що вищу юридичну освіту позивач здобув 31.01.2022, у зв`язку з чим стаж професійної діяльності позивача у сфері права починає обраховуватися з 01.02.2022 і становить (на момент звернення із заявою про участь в доборі) 3 роки 1 місяць і 27 днів, що свідчить про невідповідність позивача вимогам до кандидата на посаду судді місцевого суду.
15. У відповіді на відзив позивач зазначив, що норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначають лише поняття стажу професійної діяльності у сфері права, а не порядок його обчислення, у зв`язку із чим, спеціальним законом у частині розрахунку стажу є саме Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
16. Наведене, за доводами позивача, також випливає зі змісту офіційних роз`яснень ВККС, відповідно до яких зарахування періоду проходження військової служби до стажу професійної діяльності у сфері права відбувається на підставі статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
IV. Установлені судом фактичні обставини справи
17.  ОСОБА_1 31.01.2022 закінчив Приватний вищий навчальний заклад «Донецький університет економіки та прав» за освітньою програмою «Право» та здобув кваліфікацію «Магістр з права», що підтверджується дипломом від 31.01.2022 серії НОМЕР_2 (а.с. 49-56).
18. У період з 30.01.2017 по 12.03.2018 ОСОБА_1 працював на посаді секретаря судового засідання в Апеляційному суді Донецької області, з 14.03.2018 по 01.10.2018 - помічника судді Апеляційного суду Донецької області, а з 02.10.2018 - помічника судді Донецького апеляційного суду (а.с. 58-63).
19. Наказом військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2022 №227 ОСОБА_1 з 14.08.2022 зараховано до штату військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби відповідно до Указу Президента України від 22.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» (а.с. 66). 
20. Рішенням Комісії від 11.12.2024 № 366/зп-24 оголошено добір кандидатів на посаду судді місцевого суду з урахуванням 1 800 прогнозованих вакантних посад суддів у місцевих судах (далі - добір).
21. 29.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до ВККС із заявою про участь у доборі.
22. В анкеті у відомостях, які стосуються трудової діяльності, в графі «Інформація про стаж у сфері права» позивач зазначив період роботи з 14.03.2018 по 29.03.2025 на посаді помічника судді Апеляційного суду Донецької області, Донецького апеляційного суду - загальною тривалістю 7 (сім) років.
23. Рішенням ВККС від 26.05.2025 №879/дс-25 відмовлено ОСОБА_1 у допуску до участі в доборі на посаду судді місцевого суду, оголошеному рішенням ВККС від 11.12.2024 № 366/зп-24 (а.с. 65).
24. Підставою для відмови в допуску до участі в доборі був висновок Комісії про те, що у ОСОБА_1 відсутній стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років.
25. Як зазначила Комісія в оскаржуваному рішенні, стажем професійної діяльності у сфері права для цілей добору суддів є стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти. Вищу юридичну освіту ОСОБА_1 здобув 31.01.2022, у зв`язку з чим його стаж, обчислений з 01.02.2022 по день звернення із заявою про участь у доборі (29.03.2025), складає 3 роки 1 місяць і 27 днів.
26. Не погоджуючись з рішенням ВККС від 26.05.2025 №879/дс-25, позивач звернувся до суду.
V. Джерела права
27. Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, зокрема порядок зайняття посади судді, врегульовано Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).
28. Частиною першою статті 69 Закону № 1402-VIII передбачено, що на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного Національною комісією зі стандартів державної мови.
29. Згідно з частиною сьомою статті 69 Закону № 1402-VIII для цілей цього Закону вважається:
1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку;
2) стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти.
30. Відповідно до частини першої статті 72 Закону № 1402-VIII особа, яка виявила намір стати суддею, для участі у доборі на посаду судді подає до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, зокрема, копії документів, що підтверджують стаж професійної діяльності у сфері права.
31. Частиною третьою статті 73 Закону № 1402-VIII передбачено, що особи, які не подали всіх необхідних документів та/або подали документи, що не відповідають установленим законом вимогам, а також особи, які згідно з поданими документами не відповідають установленим цим Законом вимогам до кандидата на посаду судді, до участі у доборі на посаду судді не допускаються.
32. Відповідно до частини четвертої статті 73 Закону № 1402-VIII про допуск або про відмову в допуску до участі у доборі на посаду судді Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює вмотивоване рішення.
33. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).
34. Статтями 1-2 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
35. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
36. Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 8 Закону № 2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
37. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
VI. Оцінка Суду
38. Спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою ВККС допустити позивача до участі в доборі на посаду судді місцевого суду з підстав невідповідності позивача вимогам, що висуваються до кандидатів на посаду судді, у частині наявності стажу професійної діяльності у сфері права.
39. Звертаючись до суду, позивач наполягав на тому, що його стаж у сфері права має бути визначений з урахуванням гарантій військовослужбовців, установлених статтею 8 Закону №2011-XII, якою передбачено пільгове зарахування часу проходження військової служби до стажу роботи за спеціальністю.
40. Водночас Комісія вважає, що особливості зарахування часу перебування громадян України на військовій службі до стажу роботи за спеціальністю на пільгових умовах, передбачені Законом №2011-XII, до спірних правовідносин не застосовуються.
41. У контексті підстав позову та заперечень на нього, Суд зазначає, що законом, що регулює організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, зокрема вимоги до кандидатів на посаду судді і порядок зайняття посади судді, є Закон № 1402-VIII.
42. У статті 69 вказаного Закону визначено, що на посаду судді може бути призначений громадянин України, який, зокрема, має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років. Цією ж статтею передбачено, що для цілей Закону № 1402-VIII стажем професійної діяльності у сфері права необхідно вважати стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти.
43. Таким чином, у розумінні Закону № 1402-VIII, стажем професійної діяльності у сфері права є стаж роботи, здобутий після отримання вищої юридичної освіти (за освітнім ступенем магістра або спеціаліста), на посаді, зміст діяльності на якій полягає в систематичному виконанні функцій із правотворення чи правозастосування.
44. В окремих випадках Законами України може бути передбачено можливість зарахування до стажу професійної діяльності у сфері права діяльності й в інших сферах (перебування у відпустці по догляду за дитиною, періоду проходження військової служби тощо).
45. Так, гарантії військовослужбовців, пов`язані із проходження військової служби, визначені, зокрема, у статті 8 Закону № 2011-XII, абзац 2 частини першої якої установлює, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
46. Аналізуючи зміст положень першого речення абзацу 2 частини першої статті 8 Закону № 2011-XII, у взаємозв`язку з нормами статті 69 Закону № 1402-VIII, Суд зазначає, що за умови наявності в особи вищої юридичної освіти, період проходження військової служби зараховується до стажу професійної діяльності у сфері права.
47. Як було з`ясовано Судом, позивач з 14.03.2018 обіймає посаду помічника судді, а 31.01.2022 здобув кваліфікацію «Магістр з права», закінчивши Приватний вищий навчальний заклад «Донецький університет економіки та прав» за освітньою програмою «Право». З 14.08.2022 позивач призваний на військову службу за мобілізацією у зв`язку з оголошенням в Україні воєнного стану. 
48. Отже, в календарному обчисленні стаж професійної діяльності позивача станом на день звернення із заявою про участь в доборі (29.03.2025) становить 3 роки 1 місяць і 27 днів.
49. Аргументи позивача про те, що час проходження військової служби має бути зарахований до його стажу професійної діяльності у сфері права за формулою «один місяць військової служби за три місяці стажу роботи за спеціальністю», Суд відхиляє.
50. Дійсно, останнє речення абзацу 2 частини першої статті 8 Закону № 2011-XII установлює, що час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, до якого відноситься і воєнний стан, зараховується до стажу роботи за спеціальністю на пільгових умовах. Проте визначення цих умов законодавець делегував Кабінету Міністрів України, який конкретного механізму пільгового (кратного) зарахування часу проходження військової служби до стажу роботи за спеціальністю не затвердив.
51. Суд зазначає, що в межах добору кандидатів на посаду судді, Комісія як суб`єкт владних повноважень зобов`язана діяти винятково в межах реалізації принципу законності, що є частиною верховенства права, тобто на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законами № 1402-VIII та № 2011-XII, і не наділена повноваженнями на власний розсуд установлювати умови допуску до добору кандидатів на посади суддів, зокрема в частині кратного зарахування певних видів діяльності до стажу професійної діяльності у сфері права.
52. Зауваження позивача про те, що пільга у вигляді зарахування часу проходження військової служби до стажу роботи за спеціальністю має реалізовуватися в тому самому порядку, що й у випадку обчислення вислуги років для цілей призначення пенсії і соціального забезпечення, Суд відхиляє.
53. Вислуга років у пільговому обчисленні, що передбачено Законом № 2011-XII та постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, є спеціальним стажем роботи / служби, що застосовується до певних категорій осіб. Її метою є надання особі додаткових преференцій у сфері соціального захисту як компенсації за особливі умови роботи / служби, зокрема пов`язані з підвищеним ризиком для життя та здоров`я людини. Водночас стаж професійної діяльності у сфері права, передбачений статтею 69 Закону України № 1402-VIII, за своїм змістом є кваліфікаційною вимогою, що, зокрема, визначає мінімально необхідний професійний досвід для призначення на посаду судді.
54. Беручи до уваги істотну відмінність у змісті і призначенні таких правових конструкцій як «вислуга років», «стаж роботи за спеціальністю», «пільгове зарахування часу проходження військової служби до вислуги років», що передбачені Постановою № 393, не можуть бути застосовані за аналогією до правовідносин, пов`язаних з добором на посади суддів у місцевих судах.
55. Визнаючи існування законодавчих упущень в частині умов і порядку пільгового зарахування часу проходження військової служби до стажу роботи за спеціальністю у зв`язку з бездіяльністю Кабінету Міністрів України, Суд також не може визначити ці умови на власний розсуд. 
56. Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 4 Закону № 1402-VIII судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до Закону № 1402-VIII можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону №1402-VIII.
57. З огляду на те, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову (частина перша статті 6 Конституції України), Верховний Суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень в межах, установлених статтею 2 КАС України, не може втручатися у діяльність законодавчого органу державної влади та заповнювати законодавчі упущення, чи підміняти собою Уряд у питанні видання нормативно-правових актів на основі та на виконання Конституції і законів України.
58. Відповідно до статей 75, 85 і 117 Конституції України внесення змін і доповнень до правових норм є виключним повноваженням Верховної Ради України. Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом.
59. У Рішенні Конституційного Суду України від 08.07.2016 № 5-рп/2016 зазначено, що Україна відповідно до статей 1, 6 Основного Закону України є демократичною, правовою державою, в якій державна влада здійснюється на засадах її функціонального поділу та балансу між законодавчою, виконавчою та судовою гілками влади завдяки системі стримувань і противаг для досягнення цілей і завдань, передбачених Конституцією України. Метою функціонального поділу державної влади на законодавчу, виконавчу та судову є, зокрема, розмежування повноважень між різними органами державної влади, що означає самостійне виконання кожним із них своїх функцій та здійснення повноважень відповідно до Конституції та законів України.
60. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 16.09.2020 № 11-р/2020 конституційний припис щодо поділу влади на законодавчу, виконавчу та судову як один із фундаментальних приписів щодо здійснення державної влади неодноразово розглядався Конституційним Судом України не тільки як такий, що покликаний відображати функційну визначеність кожного з державних органів (місце в системі стримувань і противаг) та забезпечувати самостійне виконання державними органами своїх функцій і повноважень, а й утверджувати права і свободи людини і громадянина та забезпечувати стабільність конституційного ладу в державі. Зазначений конституційний припис є субстанційною ознакою правової держави, тому недотримання принципу поділу влади загрожує виконанню державою покладених на неї Основним Законом України обов?язків, особливо передбачених частиною другою статті 3 Конституції України.
61. Розвиваючи вказаний підхід, Конституційний Суд України у Рішенні від 27.10.2020 у справі № 13-р/2020 зазначив, що фундаментальним принципом конституціоналізму і гарантією належного управління є поділ державної влади на самостійні гілки влади з власною компетенцією, визначеною конституцією і законами, прийнятими на її основі. Основоположним та невід?ємним елементом такої системи є незалежні органи судової влади і конституційного контролю, визначальні функції яких полягають як у захисті прав і свобод людини і громадянина, інтересів юридичних осіб, так і в гарантуванні системи поділу державної влади загалом.
Діяльність органів судової влади полягає в контролі за дотриманням законності, а конституційного контролю - в конституційності діяльності органів законодавчої та виконавчої влади. Органи судової влади і конституційного контролю є противагою законодавчій та виконавчій владі, оскільки можуть переглядати акти цих гілок державної влади щодо законності або конституційності.
62. Отже, діяльність органів судової влади полягає у здійсненні правосуддя шляхом застосування чинних норм права, а не їх створення у випадку їх відсутності. Суд не наділений повноваженнями заповнювати законодавчі упущення або підміняти органи виконавчої влади (Кабінет Міністрів України) у питаннях, які Конституція та закони України відносять до їхньої виключної компетенції (дискреції), зокрема щодо встановлення механізмів і порядків реалізації соціальних гарантій чи кваліфікаційних вимог.
63. Самостійне визначення судом механізму реалізації права, передбаченого статтею 8 Закону № 2011-XII, за відсутності відповідного нормативно-правового акта Кабінету Міністрів України, є порушенням принципу поділу влади (стаття 6 Конституції України) та виходом суду за межі наданих йому повноважень.
64. Беручи до уваги, що ані законодавець, ані Кабінет Міністрів України не визначив порядку зарахування часу проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період до стажу роботи за спеціальністю, доводи позивача про те, що таке зарахування має відбуватися за формулою один місяць служби за три місяці стажу роботи за спеціальністю є необґрунтованими.
65. За таких обставин, Суд дійшов висновку, що, визначаючи стаж професійної діяльності позивача у сфері права у календарному обчисленні з моменту здобуття позивачем вищої юридичної освіти, Комісія діяла на підставі, в порядку та спосіб, що визначені законами України.
66. З урахуванням викладеного, вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення ВККС від 26.05.2025 №879/дс-25 є безпідставними і задоволенню не підлягають.
67. Вимоги позивача про зобов`язання ВККС прийняти рішення про допуск ОСОБА_1 до участі в доборі на посаду судді місцевого суду, оголошеному рішенням Комісії від 11.12.2024 №366/зп-24, є похідними від вимог про визнання протиправним і скасування рішення ВККС від 26.05.2025 №879/дс-25, а тому задоволенню також не підлягають.
VІІ. Судові витрати
68. З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
69. Керуючись статтями 241-246, 250, 255, 262, 266 КАС України, Суд
ВИРІШИВ:
70. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.
71. Судові витрати не розподіляються.
72. Рішення Верховного Суду як суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано.
73. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
74. Апеляційна скарга на судове рішення Верховного Суду подається безпосередньо до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
75. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
76. Повний текст судового рішення складено 12 лютого 2026 року.
Головуючий-суддя: О.Р. Радишевська
Судді: А.В. Жук
М.І. Смокович
Ж.М. Мельник-Томенко
О.В. Кашпур