УХВАЛА
23 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 759/4474/24
провадження № 61-1025ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Морозової Тамари Василівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 12 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та
ВСТАНОВИВ:
У березні 2024 року   ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з  ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 
360 015,41 євро.
11 квітня 2025 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва позов задоволено частково.
Стягнуто з      ОСОБА_2  на користь   ОСОБА_1  825 000,00 грн заборгованості за договором позики.
В іншій частині позову відмовлено. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
12 листопада 2025 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року залишено без змін.
21 січня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Морзова Т. В. через систему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року, в якій просить їх скасувати, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
03 лютого 2026 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано заявниці десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
У лютому 2026 року до Верховного Суду надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, зі змісту якого та доданих до нього додатків встановлено виконання особою, яка подає касаційну скаргу, вимог ухвали.
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що з повним текстом оскаржуваної постанови заявниця ознайомилася 23 грудня 2025 року в день отримання її копії засобами електронного зв`язку. Докази додано.
Згідно з положеннями частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій
статті 394 цього Кодексу.
З інформації Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що датою складення повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року зазначено 12 грудня 2025 року. Забезпечено надання загального доступу 17 грудня 2025 року.
З доданої копії супровідного листа Київського апеляційного суду про направлення копії оскаржуваної постанови учасникам справи встановлено, що 23 грудня 
2025 року позивач ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваного судового рішення засобами електронного зв`язку.
З урахуванням дати прийняття оскаржуваного судового рішення, дати отримання оскаржуваної постанови, дати подання касаційної скарги, строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню відповідно до статті 390 ЦПК України.
Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували висновки Верховного Суду від 06 лютого 
2019 року в справі № 606/2445/14-ц, від 25 березня 2020 року в справі 
№ 569/1646/14-ц, від 14 квітня 2020 року в справі № 628/3909/15, від 21 липня 
2021 року в справі № 758/2418/17, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктами 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, заявниця вказує, що суди не дослідили зібрані у справі докази, відмовлено в задоволенні клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. 
Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Морозовій ТамаріВасилівні строк на касаційне оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду  від 12 листопада 2025 року.
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Морозової Тамари Василівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року.
Витребувати із Святошинського районного суду м. Києва цивільну справу 
№ 759/4474/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська