ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)

16 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 756/2858/16-ц
провадження № 61-6882св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., 
Червинської М. Є.,

учасники справи:
заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,
суб?єкт оскарження - заступник начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановський Борис Вікторович,
заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 - Череди Тамари Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії заступника начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановського Бориса Вікторовича, стягувач - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

У жовтні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби 
у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
(м. Київ) (далі - Святошинський ВДВС) Барановського Б. В.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року 
у задоволенні скарги відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірними дії заступника начальника Святошинського ВДВС Барановського Б. В. щодо складання розрахунку заборгованості від 
30 вересня 2024 року та зобов`язано здійснити перерахунок розміру заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 .

В задоволенні іншої частини вимог скарги відмовлено.

29 травня 2025 року представник Святошинського ВДВС - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, з урахуванням нової редакції, просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 
05 березня 2025 року та залишити в силі ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року.

27 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подала до Верховного Суду відзив, у якому просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 
2025 року - без змін.

Одночасно у відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - 
ОСОБА_4 просила стягнути із Святошинського ВДВС на користь 
ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 3 000,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2025 року касаційну скаргу начальника Святошинського ВДВС Василевського А. М. залишено без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2025 року в частині вимог скарги про визнання неправомірними дій заступника начальника Святошинського ВДВС Барановського Б. В. щодо складання розрахунку заборгованості від 30 вересня 2024 року та зобов`язання здійснити перерахунок розміру заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 залишено без змін.

Згідно з повідомленнями Верховного Суду документ в електронному вигляді - постанова про залишення касаційної скарги без задоволення від 18 грудня 2025 року надіслано ОСОБА_4 в її електронний кабінет і доставлено 20 грудня 2025 року.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

20 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду заяву, у якій просить стягнути із Святошинського ВДВС на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, які були понесені в суді касаційної інстанції, у розмірі 3 000,00 грн.

Заява мотивована тим, що у постанові Верховного Суду від 18 грудня 
2025 року не вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених ОСОБА_5 на стадії касаційного оскарження, попри те що такі витрати були належним чином заявлені та підтверджені. Представник ОСОБА_1 у відзиві на касаційну скаргу зазначала про фактично понесені витрати на професійну правничу допомогу та витрати, які очікують понесення в межах розгляду справи № 756/2858/16-ц.

До заяви про ухвалення додаткового рішення заявник долучив квитанцію 
№ 5430152 про доставку документів Святошинському ВДВС до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС 20 грудня 
2025 року.

Згідно з повідомленнями Верховного Суду документ в електронному вигляді - заява № 38610/0/220-255 надіслано Святошинському ВДВС в його Електронний кабінет і доставлено 23 грудня 2025 року.

Аргументи інших учасників справи

Заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу не надходило.

Мотиви, якими керується Верховний Суд

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основними рішеннями, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або не вирішені всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Із матеріалів справи відомо, що у відзиві на касаційну скаргу представник 
ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просила стягнути із Святошинського ВДВС на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних 
з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі 
№ 922/445/19, витрати на професійну правничу допомогу, в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є:договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг 
та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення 
з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо) (висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

Схожі висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 
09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц.

Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до відзиву додано: додаткову угоду від 25 серпня 2025 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 21 вересня 2024 року, за умовами якого вартість послуг за супроводження справи за скаргою на дії та рішення державного виконавця чи іншої посадової особи Святошинського ВДВС в суді касаційної інстанції в межах виконавчого провадження № 51725683, а саме: правова консультація, аналіз висновків суду першої та другої інстанції, сповіщення клієнта про подальший рух справи, підготовка (складання) та написання (оформлення) відзиву на касаційну скаргу, надання правової консультації про процесуальні права та обов`язки учасника справи, визначена в розмірі 
3 000,00 грн; акт наданих послуг від 26 серпня 2025 року, з якого відомо, що ОСОБА_1 прийняв від ОСОБА_4 адвокатські послуги вартістю 
3 000,00 грн, претензій щодо строків, обсягу та якості наданих послуг не має; рахунок на оплату від 25 серпня 2025 року на суму 3 000,00 грн.

Висновки за результатом розгляду заяв

З огляду на відсутність заперечень Святошинського ВДВС, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених 
і поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що заявлена сума 
в розмірі 3 000,00 грн є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт.

Керуючись статтями 133, 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути із Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили 
з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська