УХВАЛА

24 лютого 2026 року 
м. Київ
справа №215/3941/24
адміністративне провадження № К/990/53441/25 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Загороднюка А.Г.,
суддів: Білак М.В.,  Єресько Л.О., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 215/3941/24 за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Каретіної Оксани Володимирівни про встановлення наявності компетенції,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної О.В. про встановлення наявності компетенції.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року у справі № 215/3941/24 вищезазначений адміністративний позов за предметною підсудністю передано для розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
23 липня 2024 року матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної О.В. про встановлення наявності компетенції надійшли до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у справі позовну заяву ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної О.В. про встановлення наявності компетенції повернуто позивачу.
Позивачка, не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду, 21 лютого 2025 року подала за допомогою поштового зв`язку, безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом апеляційної інстанції 26 лютого 2025 року, з застосуванням системи автоматизованого розподілу справи між суддями Третього апеляційного адміністративного суду визначено колегію суддів, що розглядає справу у складі: головуючий (доповідач) - суддя Коршун А.О., судді Сафронова С.В., Чепурнов Д.В.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі поновлено ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження ухвали суду від 10 вересня 2024 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у справі і з Дніпропетровського окружного адміністративного суду витребувано матеріали адміністративної справи, які надійшли до суду апеляційної інстанції 14 березня 2025 року.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2025 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 08 квітня 2025 року, про що учасники справи були повідомлені відповідно до чинного законодавства.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року залишено без змін.
28 серпня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржниця просила скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року та ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року.
Ухвалою Верховного Суду від 01 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від участі у розгляді справи № 215/3941/24 повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2025 року визнано неповажними підстави пропуску строку ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 215/3941/24. Касаційну скаргу залишено без руху. Установлено скаржниці десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.
У подальшому, Верховний Суд ухвалою від 03 грудня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Каретіної Оксани Володимирівни про встановлення наявності компетенції, повернув особі, яка її подала.
19 грудня 2025 року до Верховного Суду надійшла вдруге касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржниця просила скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року та ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року.
Ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2026 року визнано неповажними, зазначені ОСОБА_1 підстави поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 215/3941/24. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 215/3941/24 залишено без руху. Надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду касаційної інстанції доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.
Також, роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині невиконання вимог частини третьої статті 332 КАС України у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
05 лютого 2026 року ОСОБА_1 подано заяву про відкриття провадження у справі після усунення недоліків. У заяві скаржниця просить поновити строк на касаційне оскарження відповідно до Указу Президента від 24 лютого 2022 року № 64.
Щодо питання про поновлення строку на касаційне оскарження скаржниця посилається на те, що копію оскаржуваного судового рішення вона отримала 13 серпня 2025 року та 20 серпня 2025 року подала касаційну скаргу уперше. Указує на те, що доказ отримання нею оскаржуваного рішення суду знаходиться в матеріалах справи. Ураховуючи наведене просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.
Вирішуючи клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження суд виходить з наступного.
Відповідно до положень статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_1 без руху, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження, оскільки скаржником не зазначено жодних об`єктивних причин його пропуску та не надано на підтвердження відповідних доказів.
Вказаним обставинам було надано оцінку ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2026 року про залишення касаційної скарги без руху.
Однак, скаржницею не надано суду доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, відтак, Суд не вбачає підстав визнавати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження. 
Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 19 січня 2026 року про залишення касаційної скарги без руху, в частині надання до суду касаційної інстанції клопотання із зазначенням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з відповідними обґрунтуваннями та доказами причин пропуску такого строку.
Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження. 
Керуючись статтею 333 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 215/3941/24 за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Каретіної Оксани Володимирівни про встановлення наявності компетенції.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач судді 	А.Г. Загороднюк М.В. Білак Л.О. Єресько