ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року 
м. Київ

справа № 340/5668/24
адміністративне провадження № К/990/25774/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року (головуючий суддя - Сагун А.В.)
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2025 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Бишевська Н.А.; судді - Добродняк І.Ю, Семененко Я.В.)
у справі № 340/5668/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУДГРЕЙНОІЛ» 
до Головного управління ДПС у Кіровоградській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГУДГРЕЙНОІЛ» (далі - ТОВ «ГУДГРЕЙНОІЛ»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі - ГУ ДПС у Кіровоградській області; відповідач; контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 травня 2024 року № 00064730702 та від 13 травня 2024 року № 00064720702.

Кіровоградський окружний адміністративний суд рішенням від 27 січня 2025 року позовну заяву задовольнив. 

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 22 травня 2025 року рішення суду першої інстанції залишив без змін. 

ГУ ДПС у Кіровоградській області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2025 року та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні адміністративного позову. 

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому наголошує на фіктивному характері господарських операцій платника з Виробничим кооперативом «Паросток».

Верховний Суд ухвалою від 30 червня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Кіровоградській області.

Відзиву на касаційну скаргу від позивача не надійшло, що в силу частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами з`ясовано, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ГУДГРЕЙНОІЛ» з питань контролю за дотриманням вимог податкового законодавства України при визначенні при взаємовідносинах з Виробничим кооперативом «Паросток» за січень, лютий, березень 2020 року - показників декларацій з податку на додану вартість за січень, лютий, березень 2020 року та правильності нарахування податку на прибуток при відображенні обсягів зазначених взаємовідносин у декларації з податку на прибуток за перший квартал 2020 року, за результатами якої складено акт від 09 квітня 2024 року № 3548/11-28-07-02/39685847.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв`язку з неправомірним формуванням даних податкового обліку при придбанні олії соняшникової нерафінованої та шроту соняшникового у Виробничого кооперативу «Паросток» з огляду на удаваний (фіктивний) характер проведених господарських операцій.

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган звертав увагу на те, що фактично мало місце використання в господарській діяльності товарів, джерело походження яких не встановлене. Наявність факту використання в господарській діяльності придбаних товарів є свідченням набуття останніх у власність (безоплатного отримання) без наявності будь-яких первинних документів, які опосередковують таке отримання. Перевіркою встановлено нереальність проведених господарських відносин із придбання платником товарів (олія соняшникова нерафінована та шрот соняшниковий негранульований) у Виробничого кооперативу «Паросток» з посиланням на податкову інформацію щодо діяльності постачальника та його контрагентів, але фактично встановлено наявність таких товарів. 

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: від 13 травня 2024 року № 00064720702, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 2294454,00 грн за основним платежем; від 13 травня 2024 року № 00064730702, згідно з яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку, в розмірі 2124494,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1062247,00 грн.

Надаючи оцінку правомірності прийняття контролюючим органом названих актів індивідуальної дії, Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Так, підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення фінансового результату до оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими платником до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, а також підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а саме: специфікацій; податкових накладних; видаткових накладних; товарно-транспортних накладних; рахунків на оплату; оборотно-сальдових відомостей по рахункам 281, 631; загальної оборотно-сальдової відомості за перший кварталі 2020 року; карток рахунків 631 щодо контрагента-постачальника Виробничого кооперативу «Паросток»; виписок банку; платіжних доручень.

Також суди з`ясували, що в подальшому придбаний у Виробничого кооперативу «Паросток» у січні, лютому, березні 2020 року товар використано платником у межах власної господарської діяльності, а саме реалізовано на експорт, що підтверджується накладними на оприбуткування товарно-матеріальних цінностей та вантажними митними деклараціями.

Більш того, під час здійснення господарських правовідносин з контрагентом позивачем отримано, досліджено та в подальшому надано до перевірки інформацію та документи щодо господарської діяльності Виробничого кооперативу «Паросток», зокрема: реєстраційні та установчі документи; копію звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2019 року (форма 4-сг річна); копію звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур на 01 грудня 2019 року (форма 29-сг річна); копію довідки з відділу у Зміївському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про площу земель, які перебувають у користуванні Виробничого кооперативу «Паросток» у 2019 році; довідку про порядок виготовлення Виробничим кооперативом «Паросток» товару; копію договору від 24 вересня 2019 року № 2409/19, укладеного Виробничим кооперативом «Паросток» (замовник) з Товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (виконавець) на виконання робіт з переробки сировини, що поставляється замовником, в продукцію; копії рахунків на оплату, розрахунки визначення виходу готової продукції та акти надання послуг (робіт) з переробки сировини, складені між Виробничим кооперативом «Паросток» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» за договором від 24 вересня 2019 року № 2409/19; товарно-транспортні накладні на перевезення насіння соняшника від Виробничого кооперативу «Паросток» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД».

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, а також не зазначено про здійснення ТОВ «ГУДГРЕЙНОІЛ» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Натомість доводи відповідача про неможливість виконання Виробничим кооперативом «Паросток» спірних господарських операцій ґрунтуються виключно на припущеннях, які, в свою чергу, базуються на узагальненій податковій інформації без проведення контрольних заходів щодо відповідних осіб та дослідження первинних документів.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ГУ ДПС у Кіровоградській області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  І. А. Гончарова

Судді  І. А. Васильєва

В. П. Юрченко