УХВАЛА
23 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 464/4453/25
провадження № 61-2074ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу Львівської обласної прокуратури на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Львівська обласна прокуратура, про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року Львівська міська рада звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 . Львівська обласна прокуратура, 
в якому просила стягнути кошти в сумі: інфляційних втрат - 1 277 176,60 грн  та 3 % річних - 265 814,97 грн, що в цілому складає 1 542 991,58 грн.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2025 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 09 лютого 
2026 року, позовну заяву Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: 
ОСОБА_2 , Львівська обласна прокуратура, про стягнення інфляційних втрат та відсотків річних залишено без розгляду.

Залишаючи позов Львівської міської ради без розгляду, суд першої інстанції, 
з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач, будучи юридичною особою та маючи численну кількість представників відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повторно не забезпечив участь свого представника 
у підготовчому засіданні, механізмом можливості брати участь у підготовчому засіданні у режимі відеоконференції не скористався та від нього не надходила заява про розгляд справи у його відсутності з підтриманням поданої позовної заяви, тому суд визнав відсутність поважних обставин для відкладення розгляду справи вкотре.

18 лютого 2026 року Львівська обласна прокуратура через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року (надійшла до суду 19 лютого 2026 року), у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті не відбулося, в ухвалі Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2025 року наявне посилання на її винесення у підготовчому судовому засіданні, тобто розгляд справи перебував на стадії підготовчого процесу, тому відсутні підстави для застосування пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Львівська міська рада у письмовій формі звернувся до Сихівського районного суду м. Львова з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 кошти у сумі: інфляційних втрат - 1 277 176,60 грн; 3 % річних - 265 814,97 грн.

За результатами автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О. В.

Сихівський районний суд м. Львова ухвалою від 29 липня 2025 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 02 вересня 
2025 року та залученням до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Львівської обласної прокуратури.

Указана ухвала з судовими повістками була скерована 30 липня 2025 року через систему «Електронний суд» позивачеві і третій особі, як юридичним особам, та відповідачеві - рекомендованим поштовим відправленням, що підтверджується про їх доставку відповідно довідкою про доставку електронного документа та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

02 вересня 2025 року у підготовче засідання сторони не з`явились, не повідомили суд про причини неявки, жодних клопотань чи заяв не подали. У зв`язку з цим 
у підготовчому засіданні за участі представника третьої особи було оголошено перерву до 23 вересня 2025 року.

23 вересня 2025 року у підготовче засідання сторони не з`явились. Від представника Львівської міської ради - Павлової З. П. надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату через перебування представника Львівської міської ради у відпустці.

Ухвалою Сихівський районний суд м. Львова від 23 вересня 2025 року позовну заяву Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Львівська обласна прокуратура, про стягнення інфляційних втрат та відсотків річних залишено без розгляду.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом 
у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд першої інстанції вірно вказав, що позивач, будучи юридичною особою та маючи численну кількість представників відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повторно не забезпечив участь свого представника у підготовчому засіданні, механізмом можливості брати участь у підготовчому засіданні у режимі відеоконференції не скористався та від нього не надходила заява про розгляд справи у його відсутності з підтриманням поданої позовної заяви, та, визнавши відсутність поважних обставин для відкладення розгляду справи вкотре.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (див. постанови Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15, від 18 січня 2022 року у справі № 369/3184/19).

Відповідно до частин першої та другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи 
в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема 
з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У відповідності до частин першої, другої статті 198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті 
у даному підготовчому засіданні.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом зазначених положень цивільного процесуального закону повторною 
є друга поспіль неявка позивача у підготовче засідання чи в судове засідання, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка 
в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Відповідно до правового висновку, викладеного, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, повторна неявка позивача 
є підставою для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України незалежно від причин такої неявки.

Аналогічними міркуваннями керувався Верховний Суд у постановах від 09 грудня 2024 року у справі № 953/11484/20, від 03 лютого 2025 року у справі № 130/1019/22, від 24 березня 2025 року у справі № 753/16046/22 тощо.
Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки у підготовче засідання чи судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності.

Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені вище норми дисциплінують позивача як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь у судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 січня 
2021 року у справі № 450/1805/18, від 16 серпня 2022 року у справі № 128/2557/19, від 31 травня 2023 року у справі № 693/1116/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 686/15042/20, від 10 січня 2024 року у справі № 456/1278/20, від 24 травня 
2024 року у справі № 1340/3738/18, від 27 червня 2024 року у справі № 450/2265/19, від 03 липня 2024 року у справі № 459/550/23, від 13 лютого 2025 року у справі № 761/22863/23.

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду, оскільки Львівська міська рада була належним чином повідомлена про місце, дату і час судового розгляду справи як на 02 вересня 2025 року, так і на 23 вересня 2025 року, що підтверджується довідками про доставку електронного документа (ухвали про відкриття провадження у справі, судових повісток), проте в судове засідання 02 вересня 2025 року не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв про проведення підготовчого засідання за її відсутності не подавала, а в судове засідання 23 вересня 2025 року також не з`явилась, проте подала клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що представник позивача у цей час перебуватиме у відпустці (наказ про це буде подано в наступне судове засідання), однак заяв про проведення підготовчого засідання за її відсутності не подавала.

Колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне звернути увагу на те, що право позивача на доступ до суду у цьому разі не є порушеним, оскільки залишення позову без розгляду не позбавляє позивача можливості повторно звернутися до суду.

Колегія суддів також наголошує, що зазначене положення процесуального законодавства спрямоване на забезпечення балансу між правом особи на судовий захист та необхідністю дотримання процесуальної дисципліни. Якщо позивач вважає, що він має підстави для повторного звернення до суду, він може подати новий позов, дотримуючись встановлених законом вимог.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, 
а є лише незгодою заявника з їх змістом.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами статті 257 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської обласної прокуратури на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Львівська обласна прокуратура, про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк