ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року 
м. Київ
справа № 420/15079/24
адміністративне провадження № К/990/7669/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження як суд касаційній інстанції адміністративну справу № 420/15079/24,
за позовом  ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області 
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року (головуючий суддя Потоцька Н.В.) 
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року (колегія суддів: головуючий суддя - Круасян А.В., судді: Єщенко О.В., Яковлєв О.В.) 

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування
1. У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (далі - УДМС в Херсонській області, ДМС відповідно, відповідач) у якому просив:
1.1. визнати протиправною відмову у прийнятті його декларації щодо відмови від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації;
1.2. зобов`язати прийняти його декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації та повідомити про строк та порядок отримання паспорта громадянина України.
2. На обґрунтування позовних вимог вказував, що 21.10.2021 він набув громадянство України на підставі частини першої статті 8 Закону України від 18.01.2001 № 2235-ІІІ «Про громадянство України» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2235-ІІІ). Протягом 2 років, тобто до 21.10.2023, ОСОБА_1 зобов`язався припинити громадянство російської федерації та надати органу ДМС відповідні підтверджуючі документи. Чинна в рф процедура виходу з російського громадянства особами, які мають документи про право на проживання в інших державах, вимагає звернення з цим питанням виключно до консульських установ рф у відповідній країні. Однак, наразі, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, консульські установи російської федерації на території України не функціонують, тобто позивач з об`єктивних причин не може звернутися до уповноважених органів російської федерації із клопотанням про припинення громадянства російської федерації. Положеннями Закону передбачено альтернативу для видачі паспорта громадянина України замість тимчасового посвідчення громадянина України подання документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства.
2.1. Позивачем направлено відповідачу супровідний лист до декларації, в якому він виклав обставини та просив прийняти у нього декларацію про відмову від іноземного громадянства для оформлення паспорта громадянина України. Разом із супровідним листом подав декларацію про відмову від іноземного громадянства (згідно зі зразком, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України 16.08.2012 № 715, форма 45). Від відповідача надійшов лист про відмову у прийнятті декларації у зв`язку з відсутністю у позивача підстав для подачі декларації замість документа про припинення іноземного громадянства, мотивований тим, що ОСОБА_1 як особа, яка набула громадянство України, зобов`язаний протягом двох років подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав. Таку відмову ОСОБА_1 вважав незаконною та звернувся до суду із цим позовом.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
3. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з рішенням УДМС в Херсонській області від 21.10.2021 набув громадянство України на підставі частини першої статті 8 Закону № 2235-ІІІ (а.с.43).
4. 22.12.2021 УДМС в Херсонській області видало ОСОБА_1 тимчасове посвідчення громадянина України (а.с.36).
5. 22.02.2022 генеральним консульством російської федерації в Одесі прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про вихід з громадянства на підставі статті 19 частини другої федерального закону «Про громадянство російської федерації» (а.с.31-34).
6. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.
7. Листом Міністерства закордонних справ України від 13.10.2022 № 72/11-612/1-81401 повідомлено Міністерство юстиції України, Кабінет Міністрів України, Офіс Президента України, Апарат Верховної Ради України, відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 № 376, що після письмового повідомлення російській стороні про рішення української сторони розірвати дипломатичні відносини, встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною і російською федерацією, здійсненим у м. Мінську 14.02.1992, зазначений міжнародний договір припинив свою дію 24.02.2022.
8. З метою припинення громадянства російської федерації ОСОБА_1 звертався до генконсульства росії у Німеччині (Гамбург) і отримав листа від 07.02.2023, де йому було роз`яснено, що процедура виходу з громадянства російської федерації передбачає подання документів особисто до генконсульства, а не в електронному вигляді, а також роз`яснено, що у випадку, якщо він має постійну посвідку на проживання у ФРН, а також всі документи необхідні для виходу з громадянства російської федерації, то він може подати нову заяву про вихід з російського громадянства в генконсульстві росії в Гамбурзі. 
9. 20.09.2023 ОСОБА_1 подав до УДМС в Херсонській області декларацію про відмову від іноземного громадянства російської федерації у зв`язку з тим, що існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, а саме у встановлений законодавством строк шести місяців не отримано документа про припинення громадянства цієї держави (а.с.22-23).
10. Листом міністерства закордонних справ російської федерації від 15.11.2023 № 31914/кд-гр повідомлено ОСОБА_1 , що згідно з електронною базою даних щодо громадянства його заяви про вихід з громадянства не зареєстровано. Рекомендовано звернутися із відповідною заявою до російської закордонної установи у третій країні (а.с. 38-39).
11. Листами УДМС в Херсонській області від 20.10.2023 № С-172/6/6501-23/6501.3.7./547-23, від 06.11.2023 № С-196/6/6501-23/6501.3.7./567-23, від 31.01.2024 № С-21/6/6501-23/6501.3.7./53-23, від 05.03.2024 № С-39/6/6501-23/6501.3.7./94-24, від 17.04.2024 № С-81/6/6501-23/6501.3.7./143-24 повідомлено ОСОБА_1 про те, що на особу покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України (органу що видав тимчасове посвідчення громадянина України) протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України. Додатково повідомлено про право звернутися до закордонної установи чи консульства країни походження в державі за місцем тимчасового (постійного) перебування/проживання (а.с. 8-9, 11-12, 14-15, 17-18, 20-21).
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
12. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 позов задоволений частково; визнано протиправною відмову УДМС в Херсонській області щодо прийняття від ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації; зобов`язано відповідача прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства російської федерації замість документа про припинення громадянства російської федерації; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
12.1. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач вчинив залежні від нього дії щодо припинення громадянства російської федерації, які з незалежних від нього причин не призвели до бажаного результату, а тому він має всі правові підстави для подання декларації про відмову від іноземного громадянства, у зв`язку з неможливістю отримати документ про припинення громадянства російської федерації з незалежних від нього причин.
12.2. У цьому контексті суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 , з метою отримання інформації щодо припинення громадянства російської федерації, 23.10.2023 через сайт МЗС росії запросив статус своєї заяви. 15.11.2023 отримав відповідь, що за обліками електронної бази даних з громадянства МЗС росії його заяви з питання виходу з російського громадянства серед зареєстрований не зазначено, діяльність російських закордонних установ в Україні призупинена 24.02.2022, прийом громадян з консульських питань з цієї дати не ведеться. Крім того ОСОБА_1 звертався до Генконсульства рф у Німеччині і отримав листа від 07.02.2023 про те, що процедура виходу з громадянства російської федерації передбачає подання документів особисто до Генконсульства, а не в електронному вигляді. Також зазначено, що якщо він має постійну посвідку на проживання у ФРН, а також всі документи, необхідні для виходу з громадянства російської федерації, то може подати нову заяву про вихід з російського громадянства в Генконсульстві росії в Гамбурзі.
13. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2025 апеляційну скаргу УДМС в Херсонській області залишив без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 - без змін.
13.1. Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про те, що позивач мав право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки отримати документ про припинення громадянства російської федерації через введення воєнного стану України та припинення діяльності всіх консульських установ цієї держави на території України, наразі є неможливим та що міграційний орган, відмовляючи у прийнятті декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства, діяв не у спосіб, передбачений Законом № 2235-ІІІ та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (у редакції Указу Президента України від 27.06.2006 № 588/2006) (далі - Порядок № 215).
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції
14. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, УДМС в Херсонській області звернулося до Верховного Суду (далі - Суд) з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило їх скасувати та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.
14.1. Ця касаційна скарга подана з підстав, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
14.2. На обґрунтування підстав касаційного оскарження за цим пунктом скаржник покликався на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування абзаців 12, 13, 16 статті 1 Закону № 2235-ІІІ, з урахуванням пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 20.08.2024 № 3897-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України» (далі - Закон № 3897-IX) щодо пролонгації строку на виконання зобов`язання припинити громадянство російської федерації, а саме про те, що в розумінні Закону № 2235-ІІІ (зі змінами згідно Закону № 3897-IX, які набули чинності 25.08.2024) є належним виконанням зобов`язання припинити іноземне громадянство для завершення процедури набуття громадянства України, та в такому контексті, як законодавчі зміни співвідносяться з правом іноземця на подачу декларації про відмову від іноземного громадянства як спрощеного способу завершити процедуру набуття громадянства України в умовах воєнного стану з російською федерацією.
14.3. Касатор стверджував, що суди попередніх інстанцій протиправно не урахували приписів пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3897-IX, якими встановлено виключний перелік осіб, які мають право подати саме декларацію про відмову від іноземного громадянства в разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство, проте позивач до таких осіб не належить. 
14.4. Водночас, скаржник наголосив на тому, що законодавство російської федерації не передбачає автоматичного припинення громадянства рф у разі набуття громадянства України. Невиконання позивачем свого зобов`язання про вихід з громадянства рф у належний спосіб зумовить наявність у ОСОБА_1 подвійного громадянства, що порушить конституційний принцип єдиного громадянства в Україні (стаття 4 Конституції України), адже за законодавством країни-агресора позивач продовжить вважатися громадянином цієї держави, якщо не пройде повноцінну процедуру виходу з громадянства.
14.5. УДМС в Херсонській області наводило доводи про те, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку щодо наявності незалежних від ОСОБА_1 причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) та звертало увагу на висновки Верховного Суду у справі № 280/1155/23 у постанові від 19.12.2024 про те, що особи які мають бажання відмовитись від громадянства рф не позбавлені права звернутися до дипломатичних представництв рф, що продовжують працювати поза межами України, в інших територіально наближених країнах, обравши будь-який зручний для них спосіб звернення. Питання нотаріального завіряння документів для оформлення таких заяв в Україні наразі урегульоване, про що 08.08.2022 Нотаріальною палатою видано інформаційний лист під назвою «Щодо засвідчення справжності підпису громадян держави-агресора рф на заявах про вихід з такого громадянства» відповідно до підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 № 719).
15. Ухвалою Суду від 17.03.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою УДМС в Херсонській області.
16. Ухвалою від 04.07.2025 Суд відмовив у задоволенні заяви відповідача про зупинення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2025, підготовчі дії по справі закінчив та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження на підставі статей 340 та 345 КАС України.
Позиція інших учасників справи
17. Не погодившись із доводами касаційної скарги ОСОБА_1 подав відзив, у якому, посилаючись, зокрема на частину 5 статті 8 Закону № 2235-ІІІ, стверджував, що оскільки він вжив усіх передбачених законодавством дій для отримання документа про припинення громадянства (підданства) рф, але з незалежних від нього причин не зміг отримати його, тому має подавати саме декларацію про відмову від іноземного громадянства. 
Оцінка Верховним Судом висновків судів попередніх інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
18. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом належить застосовувати правила статті 341 КАС України, відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Водночас суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
19. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 341 КАС України).
20. Спірні правовідносини у цій справі виникли щодо можливості подання декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства (підданства) іншої держави в умовах воєнного стану, у зв`язку з відсутністю доступу до консульства рф.
21 Надаючи оцінку оскаржуваному судовому рішенню у межах доводів касаційної скарги за правилами статті 341 КАС України, Верховний Суд виходить із такого. 
22. Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України від 18.01.2001 № 2235-ІІІ «Про громадянство України», який на момент виникнення спірних правовідносин діяв у редакції до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України» від 20.08.2024 № 3897-IX.
23. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 6 Закону № 2235-III громадянство України набувається за територіальним походженням.
24. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 8 Закону № 2235-III особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
24.1. Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається:
особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства;
іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.
24.2. Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) усіх цих держав.
24.3. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави.
24. Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
25. Частинами першою, другою статті 9 Закону № 2235-III передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх заявою прийняті до громадянства України.
25.1. Умовами прийняття до громадянства України є:
1) визнання і дотримання Конституції України та законів України, що засвідчується особою у поданій в установленому порядку заяві про прийняття до громадянства України;
2) подання:
особою без громадянства - декларації про відсутність іноземного громадянства;
іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.
25.2. Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
26. Абзацами тринадцятим, шістнадцятим статті 1 Закону № 2235-III визначено, що:
- незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури;
- декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.
27. Таким чином, нормами Закону № 2235-III передбачено можливість набуття громадянства України за територіальним походженням, за умови звернення іноземця з відповідною заявою, однак положення частини другої статті 8 цього Закону містять імперативний припис щодо обов`язку таких осіб одночасно із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подати зобов`язання припинити іноземне громадянство. У разі ж одержання позитивного рішення щодо вирішення такої заяви, іноземцю видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, на підставі якої він має право оформити тимчасове посвідчення, що діє не більше двох років. Тому лише у разі виконання ним обов`язку припинити іноземне громадянство, така особа має право отримати паспорт України.
28. У постанові від 15.12.2025 у справі № 380/18661/23 Верховний Суд зауважив, що запроваджуючи інститут подання декларації про відмову від іноземного громадянства, законодавець в імперативному порядку насамперед зобов`язав іноземця, який звернувся із відповідною заявою до органу ДМС протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України. Такі дії передбачають активну поведінку іноземця, спрямовану на безпосереднє самостійне вирішення питання щодо отримання ним документу про припинення громадянства (підданства) іншої держави.
29. Таким чином, лише за певних умов, перелік та форма яких визначені у статті 1 Закону № 2235-III (що в основному передбачають вжиття іноземцем активних дій зокрема звернення до уповноваженого органу країни, громадянство якої він хоче припинити), а також за умови підтвердження факту виконання іноземцем усіх необхідних кроків для отримання документа про відмову від попереднього громадянства, Управління має право прийняти декларацію іноземця про відмову від іноземного громадянства.
30. Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що особа, яка отримала громадянство України на загальних підставах після позитивного розгляду її заяви про прийняття до громадянства, протягом двох років з моменту набуття громадянства повинна вжити заходів для отримання документа, що підтверджує припинення громадянства (підданства) іншої держави. Лише у випадку, якщо це питання не буде вирішене у строки, визначені законодавством країни, громадянином якої вона є, або у разі відмови в його вирішенні з незалежних від неї причин (що детально описані у Законі № 2235-III), особа має право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства безпосередньо до органу, який розглядав її заяву.
31. В інших випадках відсутні правові підстави для прийняття такої декларації у межах процедури, визначеної Законом № 2235-III, установленої для оформлення громадянства.
32. За обставинами цієї справи суди попередніх інстанцій встановили, що 21.10.2021 ОСОБА_1 набув громадянство України на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України». 22.12.2021 УДМС в Херсонській області видало ОСОБА_1 тимчасове посвідчення громадянина України та протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України зобов`язаний припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства.
33. При цьому суди попередніх інстанцій установили, що звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 указав, що з метою виходу із громадянства російської федерації 22.02.2022 подав усі необхідні документи, разом із заявою на спрощений вихід із громадянства рф у консульстві рф у м. Одесі, на що отримав підтвердження, а також реєстраційний номер заяви № 700196971.
34. Крім того, з метою отримання інформації щодо припинення громадянства російської федерації, 23.10.2023 через сайт МЗС росії ОСОБА_1 запросив статус своєї заяви та що 15.11.2023 отримав відповідь такого змісту: «У зв?язку з зверненням, що надійшло в приймальню МЗС росії 30.10.2023 повідомляємо, що за обліками електронної бази даних з громадянства МЗС росії, Ваша заява з питання виходу з російського громадянства серед зареєстрованих не значиться, діяльність російських закордонних установ в Україні призупинена 24.02.2022 у зв`язку з цим прийом громадян з консульських питань з зазначеної дати не ведеться».
35. Також позивач звертався до генконсульства рф у Німеччині і отримав листа від 07.02.2023 у якому вказано, що процедура виходу з громадянства російської федерації передбачає подання документів особисто до генконсульства, а не в електронному вигляді. Також було вказано про те, що якщо він має постійну посвідку на проживання у ФРН, а також всі документи, необхідні для виходу з громадянства російської федерації, то може подати нову заяву про вихід з російського громадянства в генконсульстві росії в Гамбурзі.
36. За таких обставин Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що ОСОБА_1 вчиняв необхідні кроки для отримання документа про припинення громадянства російської федерації, проте з незалежних від нього причин не може отримати відповідний документ.
37. Верховний Суд ураховує, що після 24.02.2022, у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України, Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства рф в Україні, з огляду на припинення роботи його відділів на території України.
38. Беручи до уваги обставини, що склались у цій справі та відсутність правового регулювання щодо визначення подальшого правового статусу особи, термін дії тимчасового посвідчення громадянина України якого завершується в силу відсутності доступу до консульства рф, як зазначено вище, Верховний Суд, перевіряючи суть порушеного права особи при вирішенні цієї справи, керується принципом верховенства права (правовладдя).
39. Так, конституційний принцип верховенства права (правовладдя) (стаття 8 Конституції України) передбачає: 1) щоб правове становище не змінювалося раптово і непередбачувано; 2) держава не допускала ситуацій, коли права особи стають нереалізованими через відсутність роботи консульства (рф).
40. Якщо строк дії тимчасового посвідчення громадянина України спливає, а процедура набуття громадянства іноземною особою не може бути завершена, у зв`язку з воєнною агресією (рф) на території України, держава зобов`язана запобігти виникненню ситуації, коли така особа фактично може залишитися без правового статусу та втрати права її легального перебування на території України через військові дії, що унеможливлюють завершення процедури набуття громадянства. Це випливає із загального позитивного обов`язку держави забезпечити ефективність правового статусу особи та запобігання статусу без громадянства (стаття 92 Конституції України).
41. Припинення діяльності посольства та консульства рф в Україні не потребує офіційного визнання та додаткового доведення з боку позивача причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства), адже в законодавстві України відсутнє правове регулювання процедури припинення громадянства (підданства) за ініціативою особи в разі ведення воєнних дій між відповідними державами.
42. Разом з цим, на момент розгляду справи в суді касаційної інстанції, державою виконано цей позитивний обов`язок і врегульовано питання пролонгації строку на виконання зобов`язання припинити громадянство рф на період дії в Україні воєнного стану для того, щоб після скасування або припинення воєнного стану такі громадяни змогли виконати взяте зобов`язання про припинення громадянства рф (Закон України від 20.08.2024 № 3897-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України» (далі - Закон № 3897-IX)).
43. Оскільки особа в рамках спірних правовідносин звернулась до суду у травні 2024 року, тобто за відсутності згаданого Закону № 3897-IX, яким пролонговано дію тимчасового посвідчення громадянина України для осіб, які вже його отримали, Верховний Суд керуючись принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 КАС України) зазначає, що держава не може залишити без правового статусу таких осіб, у яких строк дії тимчасового посвідчення громадянина України спливає, і має вжити активних дій, щоб забезпечити безперервний правовий статус, який впливає на суть їхнього гарантованого права (стаття 25 Конституції України).
44. Суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що позивач мав право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки він позбавлений можливості отримати документ про припинення громадянства рф з незалежних від нього причин.
45. Таким чином, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, ухвалив правильне по суті спору судове рішення, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 .
46. У контексті наданих відповідей ГУ ДМС у Херсонській області на заяви позивача, Верховний Суд вчергове наголошує, що відповідно до доктрини fair procedures (належної правової процедури), мета якої - забезпечити право особи «бути почутою», рішення суб`єкта владних повноважень щодо прав особи, за захистом яких вона звертається, повинно прийматися з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, на які вказує особа. Тобто таке рішення суб`єкта владних повноважень згідно із пунктом 3 частини другої статті 2 КАС України повинно бути обґрунтованим.
47. А тому суд першої інстанції, висновки якого підтримав апеляційний суд, обґрунтовано зобов`язав ГУ ДМС у Херсонській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства рф.
48. Аналогічних висновків за подібних правовідносин дійшов Верховний Суд у постановах від 15.12.2025 у справі № 380/18661/23 та від 26.01.2026 у справі № 140/34075/23.
49. Враховуючи, що норми Закону України від 20.08.2024 № 3897-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України» не діяли на момент виникнення спірних правовідносин та на момент звернення ОСОБА_1 із цим позовом до суду, то доводи касаційної скарги про неврахування приписів пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3897-IX є безпідставними.
50. З цих же мотивів, суд вважає необгрунтованими підстави касаційного оскарження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України через відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування абзаців 12, 13, 16 статті 1 Закону № 2235-ІІІ, з урахуванням пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3897-IX. 
51. Наведені в касаційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав уважати, що ними неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права при постановленні оскаржуваних судових рішень.
52. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
53. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
54. У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
55. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
56. З огляду на результат касаційного розгляду справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 359, 350, 356 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у справі № 420/15079/24 - без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Л.О. Єресько  А.Г. Загороднюк  В.М. Соколов