ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2026 року
м. Київ
справа № 686/16986/24
провадження № 61-7944св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - держава Україна, в особі Міністерства юстиції України,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Хмельницька обласна прокуратура,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, в складі судді Стефанишина С. Л., від 24 лютого 
2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду, в складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Спірідонової Т. В., від 20 травня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави України про відшкодування моральної шкоди.
2. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він тривалий час був директором та фінансовим директором приватного підприємства «Дизайн Буд Сервіс Поділля» (далі - ПП «Дизайн Буд Сервіс Поділля»), приватного підприємства «Постач Сервіс» (далі - ПП «Постач Сервіс»), товариства з обмеженою відповідальністю «ПММ» (далі - ТОВ «ПММ»).
3. 29 січня 2010 року слідчий з ОВС СВ ПМ ДПА у Хмельницькій області Войцих О. В. порушив кримінальну справу за фактом незаконного заволодіння службовими особами ВАТ «Завод Пульсар», ПМП «Юнар» і ПП «Дизайн Буд Сервіс Поділля» чужим майном та легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом.
4. 18 листопада 2010 року щодо позивача було порушено кримінальну справу за частиною другою статті 212 та частиною другою статті 366 КК України.
5.  ОСОБА_1 вказує, що вироком Хмельницького міськрайонного суду від 05 листопада 2013 року його виправдано за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою статті 27, частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 209, частиною другою статті 366 КК України, та засуджено за частиною першою статті 366 КК України із звільненням від покарання на підставі частини п`ятої статті 74 КК України.
6. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 28 січня 2014 року апеляційну скаргу на цей вирок в частині засудження за частиною першою статті 366 КК України частково задоволено, вирок у частині засудження скасовано з направленням справи прокурору Хмельницької області на додаткове розслідування.
7. Постановою прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Хмельницької області Балюка В. О. від 29 грудня 2015 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 212, частиною другою статті 366 КК України, закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 284 КПК України.
8. Позивач, вважаючи, що на час здійснення досудового розслідування та розгляду справи у суді у кримінальному провадженні № 32014240000000028 він був позбавлений можливості займатися підприємницькою діяльністю та отримувати від неї дохід, звернувся до прокуратури Хмельницької області та просив прийняти постанову, якою визначити розмір, завданої йому майнової шкоди.
9. Звернення позивача, яке надійшло до органів прокуратури 01 березня 2017 року, було направлено із прокуратури Хмельницької області до ГУ ДФС у Хмельницькій області.
10. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду 
від 10 липня 2017 року у справі № 822/1816/17 визнано протиправними дії прокуратури Хмельницької області щодо відмови у прийняті постанови про відшкодування ОСОБА_1 втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування 
№ 32014240000000028 від 16 травня 2014 року, прийняття якої передбачене статтею 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Зобов`язано прокуратуру Хмельницької області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області з приводу виплати йому втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 32014240000000028 від 16 травня 2014 року та прийняти постанову у порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
11. Посилаючись на те, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у справі № 822/1816/17 визнано протиправними дії прокуратури Хмельницької області щодо відмови у прийняті постанови про відшкодування ОСОБА_1 втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування, позивач просив суд визнати дії прокурора протиправними, зобов`язати до вчинення дій та стягнути з держави Україна завдану йому моральну шкоду.
Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень
12. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 02 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо визнання дій прокурора протиправними та зобов`язання до вчинення дій, залишено без розгляду.
13. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 24 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 травня 2025 року, в задоволенні позову відмовлено.
Судові рішення мотивовані необґрунтованістю позовних вимог.
14. Апеляційний суд зазначив, що факт того, що судовим рішенням встановлено протиправність дій працівників прокуратури щодо відмови у прийняті постанови про відшкодування ОСОБА_1 втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 32014240000000028 
від 16 травня 2014 року, не свідчить про заподіяння моральної шкоди позивачу.
15. Суди звернули увагу, що в адміністративній справі № 822/1816/17 було зобов`язано прокуратуру повторно розглянути звернення ОСОБА_1 з приводу виплати втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування, тобто суд відновив порушене право позивача на розгляд його заяви прокурором.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
16. У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
17. У червні 2025 року  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 
2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 травня 
2025 року. 
18. Ухвалою Верховного Суду від 09 липня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у липні 2025 року надійшли до Верховного Суду. 
19. Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
20. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду 
від 14 березня 2018 рокуу справі № 522/3454/16-ц, від 03 вересня 2019 року
у справі № 916/1423/17, у постановах Верховного Суду від 25 січня 2021 року
у справі № 227/4410/19, від 22 березня 2021 рокуу справі № 203/1067/19, 
від 25 березня 2021 рокуу справі № 227/3052/19, від 20 вересня 2021 рокуу справі № 686/8422/20, від 26 січня 2022 рокуу справі № 953/6561/20, 
від 03 лютого 2022 рокуу справі № 686/13784/21, від07 вересня 2022 рокуу справі № 289/2110/21,від12 вересня 2023 рокуу справі № 686/19624/22, 
від 17 січня 2024 року у справі № 686/14845/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
21. Касаційна скарга мотивована тим, що доказом заподіяння позивачу моральної шкоди є постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у справі № 822/1816/17.
22. Вказує, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади вимогам закону чи іншого нормативного документа, а також факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній особі. 
Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу
23. У липні 2025 року Міністерство юстиції України подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
24. Відзив мотивований тим, що Міністерство юстиції України не є органом, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратурою чи судом, тобто тим органом, до якого можуть бути застосовані положення статті 1176 ЦК України.
25. У липні 2025 року Хмельницька обласна прокуратура подала відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що позивачем не надано доказів завдання йому моральної шкоди, адже він не довів причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку він посилається. Сам факт скасування постанови прокурора не свідчить про завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси ОСОБА_1 були поновлені судовими рішеннями. 
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
26. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 05 листопада 
2013 року, залишеним у цій частині без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 28 січня 2014 року, ОСОБА_1 виправдано за відсутністю складу злочинів передбачених частиною третьою статті 27, частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 209, частиною першою статті 366 КК України, та засуджено за частиною першою статті 366 КК України із звільненням від покарання, на підставі частини п`ятої статті 74 КК України.
27. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 28 січня 2014 року, апеляційну скаргу на цей вирок було частково задоволено. Вирок у частині засудження за частиною першою статті 366 КК України скасовано з направленням справи у цій частині прокурору на додаткове розслідування.
28. Постановою прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Хмельницької області 
Балюка В. О. від 29 грудня 2015року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 212, частиною другою статті 366 КК України закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 284 КПК України, скасовано запобіжний захід.
29. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 18 травня 2017 року у справі № 686/2708/17 позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, в рахунок відшкодування заподіяної ОСОБА_1 незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду моральної шкоди кошти в сумі 200 000 грн. У решті позову відмовлено.
30. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 
2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 09 грудня 
2019 року, рішення суду першої інстанції у справі № 686/2708/17 в частині розміру відшкодування моральної шкоди змінено, викладено абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України в рахунок відшкодування, заподіяної ОСОБА_1 незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду моральної шкоди в сумі 
300 000 грн».
31. Позивач, вважаючи, що на час здійснення досудового розслідування та розгляду справи у суді у кримінальному провадженні № 32014240000000028 був позбавлений можливості займатися підприємницькою діяльністю і отримувати від неї дохід, письмово звернувся до прокуратури Хмельницької області та просив прийняти постанову, якою визначити розмір, завданої йому, майнової шкоди.
32. Звернення позивача, яке надійшло до органів прокуратури 01 березня 2017 року, із прокуратури Хмельницької області листом від 06 березня 
2017 року було направлено до Головного управління ДФС у Хмельницькій області.
33. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду 
від 10 липня 2017 року у справі № 822/1816/17 визнано протиправними дії прокуратури Хмельницької області щодо відмови у прийняті постанови про відшкодування ОСОБА_1 втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 32014240000000028 від 16 травня 2014 року, прийняття якої передбачене статтею 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Зобов`язано прокуратуру Хмельницької області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області з приводу виплати йому втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 32014240000000028 
від 16 травня 2014 року та прийняти постанову у порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
34. Адміністративний суд встановив, що прокуратура Хмельницької області за зверненням позивача у місячний термін була зобов`язана прийняти постанову, якою визначити розмір шкоди, але не виконала свій обов`язок, обмежившись письмовим повідомленням про те, що звернення позивача направлено Головному управлінню ДФС у Хмельницькій області, чим допустила протиправні дії.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
35. Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
36. Відповідно до частин першої-другої, четвертої-п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
37. Відповідно до статей 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
38. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 Цивільного кодексу 
(далі - ЦК) України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
39. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
40. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
41. Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
42. Відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
43. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, у випадках заподіяння шкоди внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, діють правила частини шостої цієї статті - шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).
44. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша статті 1173 ЦК України).
45. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина перша статті 1174 ЦК України).
46. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди.
47. Отже підставою для відшкодування шкоди завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування чи їх посадовою особою є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу (посадової особи), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.
48. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості під час покладення на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
49. Причинний зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.
50. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли конкретна поведінка стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).
51. Вказане узгоджується з правовими висновками Великої Палата Верховного Суду в постановах від 12 березня 2019 року в справі 
№ 920/715/17 (провадження № 12-199гс18), від 03 вересня 2019 року в справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18).
52. Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
53. Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
54. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
55. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
56. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
57. У справі, яка переглядається, позивач пов`язував завдання йому моральної шкоди із прийняттям Хмельницьким окружним адміністративним судом постанови від 10 липня 2017 року у справі № 822/1816/17, якою були визнані протиправними дії прокуратури Хмельницької області щодо відмови у прийняті постанови за зверненням ОСОБА_1 та зобов`язано прокуратуру повторно розглянути відповідне звернення позивача.
58. Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій правильно вказали, що позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань та наявності причинного зв`язку між діями прокуратури, визнаними протиправними адміністративним судом, і заявленою позивачем до відшкодування моральною шкодою.
59. Колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що за встановлених обставин, сама по собі констатація факту неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 не підтверджує наявності підстав для відшкодування йому заявленої до стягнення моральної шкоди. 
60. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду 
від 10 липня 2017 року у справі № 822/1816/17 поновлено права позивача на належний розгляд його звернення. 
61. Крім того, за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень: 
- постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 
2021 року у справі № 822/1816/17 встановлено фактичне виконання прокуратурою постанови суду від 10 липня 2017 року;
- судовими рішеннями у справі № 686/2708/17 вирішено позов 
ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду;
- судовими рішеннями у справі № 686/1049/18 вирішено позов 
ОСОБА_1 про стягнення втраченого заробітку та витрат на правову допомогу.
62. З урахуванням встановлених обставин, висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 рокуу справі № 522/3454/16-ц, 
від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17, у постановах Верховного Суду від 25 січня 2021 року у справі № 227/4410/19, від 22 березня 2021 рокуу справі № 203/1067/19, від 25 березня 2021 рокуу справі № 227/3052/19, від 20 вересня 2021 рокуу справі № 686/8422/20, від 26 січня 2022 рокуу справі 
№ 953/6561/20, від 03 лютого 2022 рокуу справі № 686/13784/21,
від07 вересня 2022 рокуу справі № 289/2110/21,від12 вересня 2023 рокуу справі № 686/19624/22, від 17 січня 2024 року у справі № 686/14845/22, на які позивач посилався у касаційній скарзі.
63. Міністерство юстиції України своїм правом на касаційне оскарження судових рішень у розглядуваній справі не скористалось, а тому наведені у відзиві на касаційну скаргу доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду.
64. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
65. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija 
v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
66. Відповідно до першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. 
67. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, які б давали підстави для їх скасування.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 24 лютого 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 20 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Сердюк В. В. Шипович