УХВАЛА
19 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 800/162/14
провадження № 11-426зва25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого Погрібного С. О.,
судді-доповідача Кривенди О. В., 
суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Гімона М. М., Губської О. А., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ткача І. В., Ткачука О. С., Шевцової Н. В.,
за участю:
секретаря судового засідання Біляр Л. В.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки - Бойченюка І. В.,
представника відповідача - Лаптієва А. М.,
розглянула в судовому засіданні заяву ОСОБА_1про відвід суддів Великої Палати Верховного Суду Кравченка Станіслава Івановича, Пількова Костянтина Миколайовича, Ткача Ігоря Васильовича від участі у розгляді справи № 800/162/14 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання незаконною (протиправною) постанови, її скасування та зобов`язання вчинити певні дії та
ВСТАНОВИЛА:
У судовому засіданні 19 лютого 2026 року ОСОБА_1 з посиланням на пункт 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заявила відвід суддям Великої Палати Верховного Суду Кравченку С. І., Пількову К. М. та Ткачу І. В. Авторка вважає, що є обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів, яким вона заявила відвід.
Такими підставами називає те, що суддя Кравченко С. І. як Голова Верховного Суду підписав лист, адресований Уповноваженому у справах Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), щодо справи «Маркуш проти України», в якому прямо висловив свою позицію щодо обставин скарги ОСОБА_1 та викладених у ній порушень статей 6 і 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), які мали місце при звільненні її з посади судді Конституційного Суду України.
Подібного змісту поведінка, як гадає авторка заяви про відвід, може cвідчити про упередженість судді Кравченка С. І. відносно результатів розв`язання заявленого спору при сформованій позиції цього судді стосовно заявниці, яка може заважати йому бути об`єктивним та небезстороннім під час розгляду цієї справи.
ОСОБА_1 вважає, що судді Пільков К. М. та Ткач І. В. не можуть брати участі в розгляді цієї справи та підлягають відводу, оскільки вони були у складі Великої Палати Верховного Суду під час ухвалення постанови від 20 січня 2021 року, яка є предметом перегляду у цій справі з передбаченої пунктом 3 частини п`ятої статті 361 КАС України підстави.
На думку заявниці, наведені обставини щодо суддів Кравченка С. І., Пількова К. М. та Ткача І. В. свідчать про обґрунтований сумнів щодо їх неупередженості та об`єктивності, оскільки вони фактично здійснюватимуть повторну перевірку тих фактів та обставин, щодо яких вони вже висловили позицію по суті, яка була визнана ЄСПЛ такою, що призвела до порушення її прав і свобод, гарантованих статтями 6 і 8 Конвенції. Ба більше, судді Пільков К. М. і Ткач І. В. виступатимуть суддями у тій же справі, в розгляді якої вони брали участь раніше.
Заявниця вважає, що участь цих суддів у розгляді її заяви з огляду на їх раніше сформовану позицію викликатиме сумнів у будь-якої сторонньої особи щодо спроможності цих суддів об`єктивно оцінити питання фактів та права, які мають бути здійснені Великою Палатою Верховного Суду, з огляду на обставини її справи та ті порушення, які були встановлені ЄСПЛ.
Вирішуючи питання про відвід зазначених суддів, Велика Палата виходить з такого.
Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначений статтею 40 КАС України, за правилами частини сьомої якої питання про відвід судді Великої Палати не підлягає передачі на розгляд іншому судді та розглядається Великою Палатою.
Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження (частина одинадцята статті 40 КАС України).
Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Не без того, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.
Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 КАС України, згідно з частиною першою якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 КАС України (недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).
З огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений і з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1-3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.
Як на підставу для відводу судді заявниця посилається на приписи статті 36 КАС України, нормативна конструкція яких, з-поміж іншого, містить узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.
Велика Палата звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді - як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість (безсторонність) судді».
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).
Велика Палата підкреслює, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Велика Палата вважає, що на момент розгляду листа Уповноваженого у справах ЄСПЛ та надання відповіді на цей лист суддя Кравченко С. І. діяв як посадова особа органу державної судової влади - Голова Верховного Суду. У цьому листі він не висловлював своєї думки як судді щодо вирішення справи. Жодного упередженого ставлення до ОСОБА_1 з боку цього судді не встановлено, як і не встановлено об`єктивних підстав, які б з боку стороннього спостерігача могли викликати сумнів у його неупередженості або об`єктивності під час розгляду цієї справи.
Отже, посилання заявниці на упередженість судді у зв`язку з тим, що суддя Кравченко С. І. як Голова Верховного Суду підписав лист, адресований Уповноваженому у справах ЄСПЛ, щодо справи «Маркуш проти України», не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, позаяк такі доводи ґрунтуються на припущеннях, суб`єктивній оцінці заявницею викладених обставин. 
Не встановлено Великою Палатою і обставин, що викликають сумнів у неупередженості судді Ткача І. В.
Та обставина, що суддя Ткач І. В. брав участь у вирішенні адміністративної справи в апеляційному порядку у складі Великої Палати при ухваленні постанови від 20 січня 2021 року, також не є підставою для задоволення відводу цьому судді.
Так, згідно із частиною шостою статті 37 КАС України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Водночас положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду Великою Палатою заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу.
Відтак можна підсумувати, що наведені заявницею обставини на обґрунтування заяви про відвід суддів Великої Палати Кравченка С. І. та Ткача І. В. не містять у собі об`єктивно спроможних підстав, які б у розумінні пункту 4 частини першої статті 36 КАС України зумовлювали відведення цих суддів від розгляду справи.
Щодо заяви ОСОБА_1 про відвід судді Пількова К. М. від участі в розгляді цієї справи Велика Палата звертає увагу на те, що цей суддя відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів не перебуває у складі колегії суддів, які визначені для розгляду цієї справи, через перебування його у відпустці. Тому в цій частині заяву слід залишити без розгляду.
Керуючись статтями 36, 37, 39, 40 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Відмовити у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про відвід суддів Великої Палати Верховного Суду Кравченка Станіслава Івановича і Ткача Ігоря Васильовича від участі у розгляді справи № 800/162/14 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання незаконною (протиправною) постанови, її скасування та зобов`язання вчинити певні дії.
Залишити без розгляду заяву  ОСОБА_1 про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Пількова Костянтина Миколайовича від участі у розгляді справи № 800/162/14 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання незаконною (протиправною) постанови, її скасування та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий  С. О. Погрібний 
Суддя-доповідач О. В. Кривенда 
Судді:  О. О. Банасько С. І. Кравченко
О. В. Білоконь М. В. Мазур
О. Л. Булейко С. Ю. Мартєв
І. А. Воробйова Н. С. Стефанів
М. М. Гімон Т. Г. Стрелець
О. А. Губська І. В. Ткач
А. А. Ємець О. С. Ткачук
Л. Ю. Кишакевич Н. В. Шевцова
В. В. Король