УХВАЛА

27 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 370/877/20
провадження № 61-15591ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року у справі за позовом заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Бучанської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» про визнання недійсними розпоряджень, державних актів на право власності на землю та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння,
ВСТАНОВИВ:
25 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 вперше подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року.
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2026 року касаційну скаргу повернуто заявнику, оскільки в ній не було викладено підстав касаційного оскарження.
18 лютого 2026 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 повторно подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року.
Разом з касаційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що 24 грудня 2025 року з повідомлення в Дії заявниці стало відомо про існування постанови Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року. Зазначає, що не отримувала будь-яких судових повісток по даній справі, їй відомо лише про існування рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні позову відмовлено. Самого тексту рішення суду на той момент на офіційному сайті судової влади або Єдиному реєстрі судових рішень не було. В той же день заявниця звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду та з клопотанням про отримання копії постанови Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року. Зазначає, що 13 лютого 2026 року отримала з Макарівського районного суду Київської області копію оскаржуваного рішення, в зв`язку з чим лише з цієї дати має можливість подати обґрунтовану касаційну скаргу.
До касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності (пункт 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (див., зокрема постанову Верховного Суду від 20 березня 2024 року в справі № 560/14349/23).
В ухвалі Верховного Суду від 20 січня 2026 року щодо доводів заявника про те, що їй лише 24 грудня 2025 року стало відомо про існування постанови Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року, а тексту оскарженого рішення суду до цього часу не має на офіційному сайті судової влади або Єдиному реєстрі судових рішень, зазначено, що відповідно до відомостей в Єдиному реєстрі судових рішень повний текст постанови Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року складений 17 листопада 2025 року, надіслано судом до Реєстру - 18 листопада 2025 року, забезпечено надання загального доступу - 19 листопада 2025 року.
При повторному зверненні з касаційною скаргою заявник фактично наводить ті ж самі причини пропуску відповідного строку, у тому числі які не відповідають дійсності.Тому суд відхиляє аргумент, що лише 13 лютого 2026 року після отримання з районного суду паперової копії оскаржуваного рішення у неї з`явилась можливість подати касаційну скаргу.
За таких обставин вказані скаржником підстави для поновлення строку не є поважними. 
Крім того, право на повторне звернення до суду після повернення касаційної скарги не є самостійною підставою поновлення строку касаційного оскарження, а повернення поданої заявником касаційної скарги, яка не відповідала вимогам процесуального законодавства, не є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження.
Тому заявнику слід навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надати належні докази на підтвердження викладених заявником підстав для його поновлення. Зокрема,  ОСОБА_1 необхідно надати суду докази, що підтверджують неотримання оскарженого судового в порядку, встановленому у статті 272 ЦПК України. Слід також зазначити, що їй перешкоджало вперше подати касаційну скаргу, яка б відповідала вимогам процесуального законодавства, а також повторному зверненню з касаційною скаргою у період з 06 лютого 2026 року (дата отримання ухвали Верховного Суду від 20 січня 2026 року) до 18 лютого 2026 року (дата подання скарги засобами поштового зв`язку).
Крім того, в порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно із пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - ціна позову визначається вартістю майна.
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (чинний на момент пред`явлення позову) розмір судового збору за подання юридичною особою до суду позовної заяви майнового характеру становив 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а для немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 2 102,00 грн.
ОСОБА_1 оскаржує постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року в частині майнової вимоги (витребування з її володіння земельної ділянки). Тобто, при поданні касаційної скарги позивачу необхідно було сплатити судовий збір, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме за майнову вимогу 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Аналіз скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціни позову щодо вимоги майнового характеру (витребування земельної ділянки), а тому неможливо встановити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру.
Як наслідок, заявнику необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги за вимогою майнового характеру (підтвердивши його розмір належними доказами) та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного майна (земельної ділянки).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати до суду касаційної інстанції відповідний документ.
Крім того, у пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
Заявник як на підставу касаційного оскарження зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) та наводить перелік постанов Верховного Суду.
Проте касаційна скарга не містить обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у взаємозв`язку із вказаними посиланнями на постанови Верховного Суду.
Сама лише незгода заявника з оскарженим судовим рішенням не свідчать про обґрунтування підстави касаційного скарження підтвердження, а формальне посилання на підстави касаційного оскарження без наведення відповідного обґрунтування не може бути підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права (частина перша статті 400 ЦПК України).
Особі, яка подала касаційну скаргу, слід звернути увагу, що у разі посилання у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України у касаційній скарзі слід зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в указаних у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, які саме висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (та якої саме) у них викладено та які не застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Також у пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).
До касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу (частина четверта статті 392 ЦПК України).
Подана касаційна скарга не відповідає цим вимогам, не містить прізвище, ім`я та по-батькові, місця проживання чи перебування осіб, які приймали участь у розгляді справи, до касаційної скарги не додані копії доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
У касаційній скарзі повинно бути також зазначено, зокрема відомості про наявність або відсутність електронного кабінету (пункт 2 частини другої статті 392 ЦПК України).
З урахуванням викладеного ОСОБА_1 необхідно подати нову редакцію касаційної скарги, яка відповідає вимогами статті 392 ЦПК України, вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), з обґрунтуванням неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, вказати відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, додати до скарги її копії з усіма додатками відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Керуючись статтями 185, 392, 390, 393 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року залишити без руху.
Надати ОСОБА_1 строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 393 ЦПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков