УХВАЛА

02 березня 2026 року 
м. Київ
cправа № 916/4996/24 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду 
Кондратової І. Д.,

розглянув касаційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області 
(суддя - Бездоля Ю. С.)
від 03.07.2025
та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду (головуючий - Філінюк І. Г., судді: Аленін О. Ю., Богатир К. В.)
від 13.01.2026

у справі за позовом Радіомовної компанії "Радіо-Одеса" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю
до Виконавчого комітету Одеської міської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Департамент комунальної власності Одеської міської ради
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:
1. У листопаді 2024 року Радіомовна компанія "Радіо-Одеса" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі - позивач, Компанія) звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради (далі - відповідач, Виконавчий комітет), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Одеської міської ради щодо невиконання вимог частини другої статті 21 Закону України "Про медіа" та невжиття заходів для виходу із складу учасників Компанії;
- зобов`язати Виконавчий комітет вжити заходи, передбачені статтею 24 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", звернутися до державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та надати передбачений частиною п`ятою статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" пакет документів, необхідних для виходу із складу учасників позивача.
2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Виконавчим комітетом до теперішнього часу не вжито жодних заходів для виконання вимог статті 21 Закону України "Про медіа", а бездіяльність відповідача ставить під загрозу діяльність радіомовної компанії, оскільки не надає можливості продовжити строк дії ліцензії на мовлення та може призвести до застосування Національною радою України з питань телебачення та радіомовлення стосовно неї санкцій; окрім того, незважаючи на те, що статтею 24 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та розділом 6 чинного Статуту Компанії передбачено чіткий механізм виходу учасника з товариства, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, а саме такий учасник товариства може вийти з товариства у будь-який час без згоди інших учасників та отримати вартість його частки та частини прибутку, Виконавчим комітетом до теперішнього часу не вжито жодних заходів для виконання вимог статті 21 Закону України "Про медіа".
3. 03.07.2025 Господарський суд Одеської області ухвалив рішення, яке залишене без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2026, яким позов задовольнив частково; визнав протиправною бездіяльність Виконавчого комітету щодо невиконання вимог частини другої статті 21 Закону України "Про медіа"; зобов`язав Виконавчий комітет вжити заходи щодо виходу зі складу учасників Компанії; в іншій частині позову - відмовив.
4. 06.02.2026 Департамент комунальної власності Одеської міської ради надіслав до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
5. У касаційній скарзі скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень. 
6. Верховний Суд залишає клопотання без розгляду, оскільки строк на касаційне оскарження не пропущений. Касаційна скарга подана 06.02.2026 протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (19.01.2026), що передбачено абзацом 2 частини першої статті 288 ГПК України.
7. 17.02.2026 скаржник надіслав до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" подав заяву, до якої долучив докази сплати судового збору.
8. Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та установив наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке. 
9. Частиною першою статті 300 ГПК України передбачено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
10. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
11. Таким чином правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.
12. Так, відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.
13. Процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.
14. У касаційній скарзі скаржник визначив, що підставою касаційного оскарження судових рішень є наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України. Скаржник зазначив, що відсутні висновки щодо застосування норм частини другої статті 21 та пункту 17 розділу X Закону України "Про медіа". 
15. Натомість у касаційній скарзі скаржник зазначає, що обраний судами спосіб захисту у вигляді зобов`язання вжити заходи щодо виходу зі складу учасників товариства не відповідає вимогам визначеності, правової ясності та виконуваності судового рішення, посилається на норми статей 11, 12, 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та постанови Верховного Суду, в яких містяться висновки щодо обрання способу захисту цивільного права, при цьому, у цій частині скаржник не визначає підстави касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 287 ГПК України.
16. Отже, у цій частині обґрунтування касаційної скарги не відповідає вимогам статті 290 ГПК України та є підставою для залишення касаційної скарги без руху.
17. Наведені недоліки щодо змісту касаційної скарги є підставою для залишення її без руху, із наданням скаржникові строку на приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.
18. Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
19. Вирішуючи питання щодо обов`язку скаржника сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі, суд виходить з того, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011.
20. Згідно з частиною першою статті 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
21. Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
22. Згідно зі статтею 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
23. Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
24. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 1 січня було встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 028,00 грн.
25. Відповідно до вимог касаційної скарги, заявник за подання касаційної скарги повинен був сплатити судовий збір у розмірі 9 689,60 грн, який розраховано таким чином: (3 028,00 грн * 2 (вимоги немайнового характеру) * 200% * 0,8).
26. До касаційної скарги скаржник додав документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 7 751,68 грн, що на 1 937,92 грн менше, тому касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України для надання строку на усунення встановлених недоліків також у частині сплати судового збору, з огляду на необхідність заявнику доплатити зазначену суму судового збору.
27. Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
28. Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). 
Керуючись нормами статей 174, 234, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 03.07.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 у справі № 916/4996/24 залишити без руху.
2. Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом:
- привести касаційну скаргу у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом її уточнення, з урахуванням недоліків, визначених у пунктах 15-16 цієї ухвали;
- уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, надіслати іншим учасникам справи, надавши суду докази з урахуванням положень статті 42 ГПК України;
- доплатити судовий збір у розмірі 1 937,92 грн та надати суду документ, що підтверджує його сплату.
3. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Кондратова