УХВАЛА

04 березня 2026 року
м. Київ

справа № 671/132/25
провадження № 61-8608св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого- Луспеника Д. Д.,
суддів:Гулейкова І.Ю., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник -  ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Волочиський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ліщук Ольги Іванівни на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2025 року у складі судді Ніколової С. В. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 червня 2025 року, ухвалену у складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Костенка А. М., Спірідонової Т. В.,

ВСТАНОВИВ: 

Описова частина
Короткий зміст заяви

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , проходив військову службу на посаді командира 3-го відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , у званні молодшого сержанта.
Відповідно до сповіщення сім`ї ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25 лютого 2024 року № 118, молодший сержант ОСОБА_2 , призваний на військову службу 07 червня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_5 , 18 лютого 2024 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації проти України, в районі бойових дій біля населеного пункту Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області зник безвісти.
19 лютого 2024 року молодший сержант ОСОБА_2 , командир 3 відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту спільно з 2-им аеромобільним батальйоном виконував бойове завдання на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 86 від 05 лютого 2024 року в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області зі стримування просування збройних сил російської федерації, що підтверджується висновками комісії за результатами спеціального розслідування.
Згідно з журналом бойових дій та доповіддю за фактом безвісти зниклого під час виконання бойового завдання за призначенням, виходячи з оперативної обстановки, що склалася станом на 19 лютого 2024 року, тіло молодшого сержанта ОСОБА_2 неможливо було евакуювати.
Відомості про зникнення ОСОБА_2 за особливих обставин перебувають у Єдиному реєстрі осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру від 01 квітня 2024 року. За цим фактом зареєстровано кримінальне провадження № 12024243200000095, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України.
Заявник ззначала, що оголошення померлим ОСОБА_2 необхідно для державної реєстрації смерті в органах РАЦСу, оскільки від цього у неї залежить виникнення особистих та майнових прав, зокрема, щодо отримання одноразової допомоги після загибелі сина та оформлення спадщини після його смерті.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила суд оголосити померлим військовослужбовця молодшого сержанта ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Волочиськ Хмельницької області, громадянина України, який проходив військову службу на посаді командира 3 відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_6 загинув у районі ведення воєнних (бойових) дій у населеному пункті Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області внаслідок прямого влучання дрону-камікадзе по позиції під час виконання бойового завдання, пов`язаного із здійсненням заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Волочиський ВДРАЦС у Хмельницькому районі Хмельницької області, ІНФОРМАЦІЯ_7 , Міністерство оборони України, ВЧ НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про оголошення особи померлою відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 березня  2025 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що селище Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області, у районі якого під час виконання бойового завдання зник безвісті ОСОБА_2 , віднесено до території активних бойових дій, які не припинені, а тому відлік встановленого у частині другій статті 46 ЦК України шестимісячного строку для оголошення ОСОБА_2 померлим ще не розпочався, у зв`язку з чим звернення заявника до суду із такою заявою є передчасним.

При вирішенні питання про початок відліку цього строку суди посилались на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24).

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У липні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ліщук О. І. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Касаційна скарга мотивована тим, що частина друга статті 46 ЦК України, яка передбачає оголошення особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, не містить посилання на воєнний стан.Тому відсутні будь-які підстави пов`язувати вирішення питання про оголошення особи померлою, початок перебігу відповідного строку із припиненням (скасуванням) воєнного стану, оскільки це звужує саму правову природу закону, як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів.
Закон має вищу юридичну силу, а прогалини в законодавстві повинні заповнюватися у процесі правотворчості шляхом внесення змін і доповнень у закони, видання нових, більш досконалих юридичних актів.
Правильним розумінням норми права, а саме частини другої статті46 ЦК України є те, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців від настання обставин, які загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель. 
Шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, слід обчислювати з моменту настання відповідної події,не прив`язуючи початок перебігу строку до моменту закінчення воєнних дій, оскільки невизначений строк закінчення воєнних дій створює ситуацію правової невизначеності для широкого кола осіб, і держави в цілому, які перебували у правовідносинах із особою, яка зникла безвісти.
Докази, які надані на підтвердження заяви про оголошення ОСОБА_2 померлим, підтверджують загибель останнього.

Підставами касаційного оскарження судових рішень представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, а саме постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24).

Доводи інших учасників справи

03 жовтня 2025 року представник Міністерства оборони України подав до Верховного Суду додаткові пояснення у справі, в яких просив залишити без задоволення касаційну скаргу, а судові рішення - без змін.

Учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина перша статті 395 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

22 липня 2025 року в ухвалі про відкриття касаційного провадження Верховний Суд роз`яснив учасникам справи право на подачу відзиву у строк, який не може перевищувати чотирнадцять днів з дня вручення ухвали, яку Міністерство оборони України отримало 25 липня 2025 року. Оскільки додаткові пояснення у справі, які за змістом є відзивом на касаційну скаргу, подано лише 03 жовтня 2025 року, тобто після спливу відповідного строку, то ці доповнення слід залишити без розгляду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (провадження № 12-25гс21) та від 04 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (провадження № 14-31цс22)).

06 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ліщук О. І.подала до Верховного Суду відповідь на відзив.

Ураховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 41-43 постанови від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц (провадження № 14-184цс20), у пунктах 20-22 постанови від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (провадження № 14-31цс22), колегія суддів залишає без розгляду подану заявником відповідь на відзив, оскільки такий процесуальний документ не передбачений нормами ЦПК України на цій стадії судового розгляду, а по суті є штучним поданням доповнень до касаційної скарги поза межами визначеного процесуального строку.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 07 липня 2025 року для розгляду справи визначено такий склад колегії: суддя-доповідач - Коломієць Г. В. та судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_4 Луспеник Д. Д .

Ухвалою Верховного Суду від 14 липня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2025 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

У серпні 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2026 року у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_4 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Системою автоматизованого розподілу справ (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2026 року) визначено такий склад колегії: Коломієць Г. В. - суддя-доповідач, судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д., Черняк Ю. В.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

ОСОБА_2 , як військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , проходив військову службу на посаді командира 3-го відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 у званні молодшого сержанта.

Відповідно до сповіщення сім`ї № 118 ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25 лютого 2024 року, молодший сержант ОСОБА_2 , призваний на військову службу 07 червня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_5 , 18 лютого 2024 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі бойових дій біля населеного пункту Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області, зник безвісти.

Щодо події, яка сталася 19 лютого 2024 року з молодшим сержантом ОСОБА_2 , проведено спеціальне розслідування, за результатами якого комісією у складі заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 , начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 майора медичної служби ОСОБА_8 , командира роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_9 , головного сержанта роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_10 складений акт.

Згідно з пунктами 3, 4 акта спеціального розслідування, старший солдат ОСОБА_11 надав пояснення, згідно з якими 19 лютого 2024 року він перебував в населеному пункті Білогірівка Луганської області, де виконував бойове завдання в складі вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту в/ч НОМЕР_1 , займаючи оборону на позиції «Куточок». Того ж дня, у період з 05 год. 30 хв. до 07 год. 30 хв., здійснювали оборону позиції у зв`язку з активними наступальними діями ворога з підтримкою важкої техніки та чисельним застосуванням дронів- камікадзе. Після відбиття ворожого наступу було встановлено з допомогою засобів зв`язку, а саме радіостанції, що молодший сержант ОСОБА_2 перебуває поблизу позиції «Куточок» і запрошує евакуацію у зв`язку із отриманням поранення. Візуального чи голосового контакту з останнім не було через активні бойові дії ворога, який не припиняв застосування авіаційно-бомбових ударів, у тому числі з невідомою хімічною речовиною, дронів-камікадзе. Внаслідок удару одного з них приблизно о 15 год. того ж дня він, ОСОБА_11 , отримав поранення, після чого 20 лютого 2024 року його було евакуйовано з раніше займаної бойової позиції для подальшого лікування. На запит у командира підрозділу про бойову обстановку він почув, що сержанта ОСОБА_2 не було евакуйовано і зв`язку або іншого контакту з ним так і не встановлено від початку штурмових дій і до захоплення позиції «Куточок».

У пункті 9 цього акта зазначено висновки за результатами розслідування, а саме, що 19 лютого 2024 року молодший сержант ОСОБА_2 , командир 3-го відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, спільно з 2-им аеромобільним батальйоном, на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 05 лютого 2024 року № 86 в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області, виконували бойове завдання зі стримування просування збройних сил російської федерації. 19 лютого 2024 року, приблизно о 07 год. 10 хв., молодший сержант ОСОБА_2 у складі підрозділу проводив оборонні дії у населеному пункті Білогорівка Луганської області з метою недопущення прориву під час штурмових наступальних дій противника. Штурмові групи противника з підтримкою техніки намагалися прорвати оборону позиції «Куточок», але успіху не мали і відступили на раніше займані позиції. Під час відходу штурмових груп противник завдав авіаційно-бомбових ударів із застосуванням хімічних речовин, неодноразово використовували ударні безпілотні літальні апарати та дрони-камікадзе з невідомого напрямку по позиції «Куточок», на якій знаходився молодший сержант ОСОБА_2 , внаслідок чого від прямого влучання дрону-камікадзе в позицію «Куточок» він зник безвісти. Таким чином, молодший сержант ОСОБА_2 , командир 3-го відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_2 , знаходячись в районі ведення воєнних (бойових) дій у населеному пункті Білогорівка Луганської області та виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, 19 лютого 2024 року зник безвісти.

Згідно з доповіддю за фактом безвісти зниклого під час виконання бойового завдання за призначенням військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_2 , у зв`язку із втратою позиції роти, тіло молодшого сержанта ОСОБА_2 неможливо було евакуювати.

Відомості про зникнення безвісти ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягами з Єдиного реєстру осіб зниклих безвісти за особливих обставин № 20240401-13 від 01 квітня 2024 року, № 20250203-145 від 03 лютого 2025 року.

За заявою ОСОБА_12 відділом поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024243200000095 від 01 березня 2024 року, правова кваліфікація - частина перша статті 115 КК України.

На звернення сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_1 , військова частина НОМЕР_1 надала копію акта про настання смерті від 28 лютого 2025 року, зі змісту якого вбачається, що капітан ОСОБА_9 та старший солдат ОСОБА_11 засвідчили, що ІНФОРМАЦІЯ_6 , приблизно о 07 год. 10 хв. молодший сержант ОСОБА_2 загинув, виконуючи бойове завдання, пов`язане із захистом територіальної цілісності Батьківщини. Під час ведення бойових дій молодший сержант ОСОБА_2 , командир 3-го відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, отримав поранення, несумісні з життям, внаслідок ураження безпілотним літальним апаратом (типу FPV) збройних сил російської федерації. Через активні бойові дії та щільний вогонь противника було неможливо провести евакуацію тіла загиблого. Тіло загиблого знаходиться в населеному пункті Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області, на ділянці місцевості, яка перебуває під вогневим контролем російсько-окупаційних військ.

Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 селище Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області з 24 лютого 2022 року є територією активних бойових дій, які не припинені.

Позиція Верховного Суду

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду заслухав суддю-доповідача, перевірив наведені у касаційній скарзі доводи, за результатами чого робить висновок про наявність правових підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з таких мотивів.

Підстави для передачі справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду визначені статтею 403 ЦПК.

Відповідно до частини четвертої статті 403 ЦПК суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

Застосовуючи ці критерії, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов переконання, що наявні підстави для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для конкретизації висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24), з огляду на таке.

Порядок розгляду судом справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою визначено главою 4 розділу IV ЦПК України.

Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. 

Формулюючи тлумачення речення другого частини другої статті 46 ЦК України в аспекті початку перебігу визначеного нею шестимісячного строку, Велика Палата у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зазначила таке:
- словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України; 
- встановлення такого строку дозволяє зменшити імовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою; 
- строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, і відповідає меті законодавчого регулювання - забезпечення справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах (див.: пункти 70 - 72).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у наведений справі № 755/11021/22 зазначила, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

Велика Палата Верховного Суду наголошувала на тому, що не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою (пункти 94-100 постанови).

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.

Колегія суддів зазначає, щонаведені висновки Великої Палати Верховного Суду частково вирішують питання щодо початку відліку визначених у частині другій статті 46 ЦК України строків оголошення судом померлою фізичної особи, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом.

З дня ухвалення постанови Великою Палатою Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 значно збільшилась кількість справ зазначеної категорії, за заявами про оголошення померлими осіб, які ймовірно загинули під час активних бойових дій на території Донецької, Луганської області, статус територій яких змінився з «території активних бойових дій» на «тимчасово окуповані рф території України». 
У пункті 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, Велика Палата виснувала, що правова мета встановлення спеціальних строків, які враховуються при розгляді справ про оголошення фізичної особи померлою, полягає у тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих територіях, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. 
На переконання колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, виникла необхідність уточнити висновки про те, чи може суд у разі зміни статусу території з «території активних бойових дій» на «території можливих бойових дій» або «тимчасово окуповані рф території України», при встановленні підтверджених доказами обставин, які свідчать про смерть особи в певний час і за певних обставин на території ведення активних бойових дій, обраховувати шестимісячний строк від дня закінчення активних бойових дій, та оголосити вказану особу померлою, не зважаючи на те, що території залишаються тимчасово окупованими. 

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить про наявність у провадженні судів численних як розглянутих, так і тих, які знаходиться на розгляді справ про оголошення військовослужбовців померлими. У всіх цих рішеннях чи позовних заявах, ураховуючи висновки, викладені у постанові Великою Палатою Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, суди стикаються з такими питаннями: а) бойові дії закінчилися, але територія є окупованою російською федерацією, б) активні бойові дії на певній території закінчилися, але бойові дії, як нерідко зазначає Міністерство оборони України, продовжуються у зв`язку з воєнним станом у державі. Прикладом може слугувати постанова від 23 лютого 2026 року Хмельницького апеляційного суду у справі № 676/6852/25 та інші судові рішення. 

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). 
Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11, § 123, ЄСПЛ, від 29 листопада 2016 року). 

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що існують правові підстави для передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для конкретизації правового висновку, зробленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24) щодо застосування частини другої статті 46 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 404 ЦПК України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 403 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 403 цього Кодексу.

Керуючись статтями 260, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Волочиський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про оголошення особи померлою, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ліщук Ольги Іванівни на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 червня 2025 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк