ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року 
м. Київ

справа № 640/26347/20
адміністративне провадження № К/990/44037/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів: Берназюка Я.О., Кравчука В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2025 (головуючий суддя Мєзєнцев Є.І., судді: Епель О.В., Файдюк В.В.) у справі № 640/26347/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:
визнати неправомірним рішення Міністерства оборони України в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум, що міститься у протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 15.01.2020 № 4, про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому 2-ї групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини;
зобов`язати Міністерство оборони України в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум, призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому 2-ї групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі, що становить різницю між сумою раніше здійсненої виплати (400 000,00 грн) та 300 кратним прожитковим мінімумом, встановленим законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, тобто, у розмірі 230 600,00 грн (двісті тридцять тисяч шістсот грн).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 2-ї групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 15.01.2020 № 4.
Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 недоплаченої одноразової грошової допомоги з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня року, в якому встановлено інвалідність.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2025 у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору, надано апелянту строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2025 у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про продовження строку на усунення недоліків відмовлено, апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги повернуто апелянту.
15.07.2025 Міністерство оборони України повторно звернулося до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2025 апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без руху, надано строк для усунення недоліків - 10 днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Підставою для залишення апеляційної скарги без руху послугувало те, що апелянтом було пропущено строк подання апеляційної скарги.
Вказана ухвала суду була скерована до електронного кабінету апелянта в системі Електронний Суд та доставлена 30.07.2025, що встановлено ухвалою суду апеляційної інстанції.
08.08.2025 на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання апелянта про поновлення строку, яке обґрунтоване тим, що він здійснював усіх можливих та залежних від нього дій у розумні строки, без невиправданих зволікань щодо належного виконання вимог ухвали суду щодо своєчасної сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Також зазначає, що підрозділи Міністерства оборони України під час запровадження у країні правового режиму воєнного стану здійснюють свою діяльність в умовах розосередження підрозділів, які відповідають за приймання, реєстрацію та направлення документів відповідним підрозділам, та підрозділів, які безпосередньо займаються представництвом інтересів апелянта в судах, а також великим навантаженням представників відповідача, відсутністю значної кількості особового складу, які наразі перебувають у відрядженнях та залучені до здійснення заходів з національної безпеки і оборони.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2025 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено.
Відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.
23.10.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства оборони України, у якій скаржник просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2025, справу направити до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Ухвалою Верховного Суду від 04.02.2026 відкрито касаційне провадження на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2025.
Ухвалою Верховного Суду від 30.03.2026 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив з того, що первинну апеляційну скаргу Міністерством оборони України було подано в межах строків, встановлених статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), яку на підставі ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2025 було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору в розмірах, передбачених чинним законодавством України.
07.07.2025 ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України повернуто апелянту на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
У подальшому відповідачем 15.07.2025 вдруге подано апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, тобто з пропуском 30-денного строку, передбаченого КАС України.
Водночас суд апеляційної інстанції зазначив, що виключно подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не може бути підставою для його поновлення без зазначення обставин, які, на переконання заявника, є поважними для прийняття такого процесуального рішення, що, у свою чергу, мають бути підтверджені належними і допустимими доказами.
Разом з тим скаржником до суду апеляційної інстанції не обґрунтовано та не надано жодного належного доказу, що унеможливило останнього подати у встановлений адміністративним судочинством 30-денний термін апеляційну скаргу.
Внутрішня ж організація роботи щодо підготовки апеляційної скарги (належна або неналежна) не може вважатись поважною причиною пропуску процесуального строку апеляційного оскарження та, відповідно, не є доказом того, що скаржник з об`єктивних причин був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту отримання її копії, а навпаки, свідчить про неналежну організацію роботи на підприємстві, безвідповідальність працівників та відсутність вимогливості і контролю за підлеглими з боку адміністрації.
Більше того, враховуючи те, що апелянт є суб`єктом владних повноважень, на нього покладено обов`язок забезпечувати безперебійне функціонування своїх підрозділів для своєчасного виконання відповідних напрямків роботи, зокрема щодо оскарження судових рішень у встановлені законом строки.
Було враховано судом апеляційної інстанції і тривалість пропущеного строку.
Так, проміжок часу, який сплинув після ухвалення рішення судом першої інстанції та дати отримання його копії відповідачем до звернення з апеляційною скаргою вдруге є досить тривалим, та значно перевищує процесуальний строк, встановлений КАС України, що вказує на відсутність процесуальної зацікавленості скаржника в апеляційному перегляді судового рішення у цій справі.
Сукупність цих обставин свідчить про допущення скаржником необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на апеляційне оскарження судового рішення з дотриманням вимог КАС України.

ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
В обґрунтування вимог касаційної скарги представник відповідача зазначає, що Шостим апеляційним адміністративним судом порушено норми процесуального права, зокрема, при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин пропущення строку звернення з апеляційною скаргою суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли скаржник дізнався про відповідне рішення суду, характер його процесуальної поведінки щодо виконання своїх обов`язків тощо.
Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.
Звертає увагу суду на період часу, протягом якого представником Міністерства оборони України було здійснено заходи щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги з 27.06.2025 по 03.07.2025 (на адресу виконавця відповідні докази надійшли 06.07.2025). Решта часу зайняли доставка та отримання документів. 
Тобто, представник Міністерства оборони України вчиняв усі можливі дії щодо належного виконання процесуальних обов`язків, зокрема, своєчасно, наступного дня після отримання ухвали суду, направив заявку на сплату судового збору та звернувся в межах процесуальних строків до суду з клопотанням про поновлення/продовження строку для подання до суду доказу сплати судового збору, як зазначено в ухвалі («від дня отримання ухвали суду»). 
Добросовісно виконував процесуальні дії у встановлені законом та судом строки, а також виконував інші процесуальні обов`язки визначені законом та судом. 
Проте, суд апеляційної інстанції прийняв рішення про неповажність пропущеного строку на подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення та відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України.
Позивач правом подання відзиву на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає касаційному перегляду рішення суду апеляційної інстанції.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Перевіряючи у межах повноважень, визначених частинами першою-другою статті 341 КАС України, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а також надаючи оцінку аргументам скаржника, Верховний Суд виходить з такого.
Статтею 295 КАС України передбачено строки апеляційного оскарження.
Частиною першою вказаної статті визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження (пункт 4 частини першої статті 299 КАС України).
Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).
КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Ці обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Такий підхід до визначення категорії поважності причин пропуску процесуального строку окреслено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 9901/546/19, у якій акцентувалась увага й на тому, що нормами статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Проаналізувавши вищенаведені приписи процесуального закону, Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що ними чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду.
Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні відповідного процесуального документу повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Колегія суддів Верховного Суду відзначає, що питання поновлення процесуального строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, є процедурним і вирішується шляхом постановлення судом апеляційної інстанції відповідної ухвали, яка повинна бути належним чином мотивована й містити, зокрема, мотиви, з яких суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення цього строку або для відмови у такому поновленні, норми закону, якими керувався суд, постановляючи ухвалу.
Верховний Суд у постанові від 24.07.2023 у справі № 200/3692/21, зважаючи на зміст норм процесуального права, якими врегульовано питання строків апеляційного оскарження та їх поновлення, вимоги до процедурних рішень суду апеляційної інстанції, ухвалених з цього питання, а також беручи до уваги продемонстровані національними судами та Європейським судом з прав людини підходи до поновлення процесуальних строків, правові позиції Верховного Суду з цього приводу, вважав, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:
- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;
- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;
- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;
- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
У цій справі ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2025 (доставленою до електронного кабінету відповідача в той же день, а отриманою уповноваженим представником Міноборони по справі, як зазначає представник відповідача, 26.06.2025, що підтверджується відміткою про реєстрацію вхідного документу) у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору, надано апелянту строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.
01.07.2025 представником відповідача подано до суду апеляційної інстанції клопотання про продовження строку для подання доказів про сплату судового збору, мотивоване тим, що станом на 01.07.2025 платіжна інструкція про сплату судового збору до виконавця для подальшого подання до суду не надходила. До зазначеного клопотання представником відповідача було додано лист від 27.06.2025 № 220/74/881-в, адресований Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, з проханням оплатити судовий збір за подання відповідної апеляційної скарги.
Проте, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2025 (доставленою до електронного кабінету відповідача 08.07.2025) у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про продовження строку на усунення недоліків відмовлено, апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги повернуто апелянту.
Водночас в той же день, 07.07.2025, на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання представника Міністерства оборони України про долучення до матеріалів справи доказів сплати судового збору, зокрема, платіжної інструкції від 02.07.2025 № 220/13/345 про сплату судового збору в розмірі 5 159,76 грн.
Повторно з апеляційною скаргою представник Міністерства оборони України звернувся до суду апеляційної інстанції 15.07.2025, тобто протягом тижня після постановлення ухвали про повернення апеляційної скарги.
При повторному зверненні з апеляційною скаргою відповідач вже додав документ про сплату судового збору - платіжну інструкцію від 02.07.2025 № 220/13/345 про сплату судового збору в розмірі 5 159,76 грн, тобто за п`ять днів до повернення апеляційної скарги ухвалою суду.
Колегія суддів Верховного Суду враховує, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку скаржника є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Проте, у цій справі, скаржник продемонстрував добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжив усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою.
Колегія суддів враховує, що скаржник просив продовжити встановлений судом апеляційної інстанції строк для усунення недоліків апеляційної скарги, поданої вперше, повідомив апеляційний суд про тривалість і характер обставин, які унеможливлювали виконання вимог процесуального закону щодо оформлення апеляційної скарги в частині надання документа про сплату судового збору, а також ще до повернення вперше поданої апеляційної скарги сплатив судовий збір і подав відповідні докази до суду, які додав і до повторно поданої апеляційної скарги, яку власне і подав у максимально короткі строки після повернення вперше поданої апеляційної скарги.
Зважаючи на вимоги процесуального закону, практику Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач вжив усіх можливих та залежних від нього дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.
Отже, колегія суддів вважає помилковим висновок апеляційного суду про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України.
З врахуванням наведених вище обставин суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі, чим обмежив право відповідача на апеляційне оскарження судового рішення.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи відповідно до пункту 6 частини третьої статті 2 КАС України є однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства. Одночасно забезпечення апеляційного перегляду справи є гарантією від можливої судової помилки, а відтак і гарантією правопорядку.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що при постановлені ухвали суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що є підставою для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2025 у справі № 640/26347/20 скасувати.
Справу № 640/26347/20 направити до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: С.М. Чиркін

Я.О. Берназюк

В.М. Кравчук