УХВАЛА

24 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 461/6978/24
провадження № 61-16016ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,
Тітова М. Ю.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду
м. Львова від 27 листопада 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2025 року Львівська міська рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Галицького районного суду м. Львова від
27 листопада 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від
10 жовтня 2025 року в указаній справі.

Верховний Суд ухвалою від 29 грудня 2025 року залишив касаційну скаргу без руху та надав строк для усунення недоліків, запропонувавши заявнику: 1)подати до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести підстави для його поновлення та надати докази на їх підтвердження; 2) надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, викладену з урахуванням вимог цієї ухвали, з наданням доказів надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

У наданий судом строк Львівська міська рада подала до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги на рішення Галицького районного суду
м. Львова від 27 листопада 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 жовтня 2025 року, у якій заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, яке мотивоване тим, що:

Львівська міська рада вже зверталась до суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 10 жовтня 2025 року та рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 листопада 2024 року, яка ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2025 скаргу повернута заявникові. При цьому таке звернення було без пропуску строку на касаційне оскарження;

повторне подання касаційної скарги відбулось після спливу строку на касаційне оскарження, але у розумний строк після отримання Львівською міською радою ухвали суду від 18 листопада 2025 року про повернення скарги; 

наголошує на тому, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду зі скаргою, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Верховний Суд ухвалою від 14 січня 2026 року визнав наведені Львівською міською радою підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними,залишив касаційну скаргу без руху та надав строк для усунення недоліків, запропонувавши заявнику подати нове клопотання (заяву) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із наведенням інших підстав для його поновлення та надання відповідних доказів.

При цьому суд касаційної уваги прийняв до уваги, що первісне звернення Львівської міської ради до суду з касаційною скаргою (13 листопада 2025 року) відбулось поза межами передбаченого процесуальним законом строку на касаційне оскарження.

У встановлений судом строк на виконання вимог вказаної ухвали Львівська міська рада подала до Верховного Суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що повний текст постанови Львівського апеляційного суду від 10 жовтня 2025 року доставлено до електронного кабінету Львівської міської ради в системі «Електронний суд» 11 жовтня 2025 року. Проте вказана дата є вихідним днем, тому можливість для вчинення процесуальних дій виникла у заявника не раніше понеділка
13 жовтня 2025 року. Зазначає, що вперше касаційну скаргу було подано в межах передбаченого процесуальним законом строку на касаційне оскарження (з урахуванням фактичної дати отримання оскаржуваного судового рішення).

Верховний Суд ухвалою від 03 лютого 2026 року продовжив Львівській міській раді строк для усунення недоліків. 

При цьому зазначив, що передбачений частиною другою статті 390 ЦПК України 30-ти денний строк (з урахуванням дати отримання судового рішення та положень статті 123, частини третьої статті 124, частини шостої статті 272 ЦПК України) для заявника сплив 12 листопада 2025 року.

Разом із тим, касаційну скаргу на рішення Галицького районного суду м.Львова від 27 листопада 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 жовтня 2025 року Львівська міська рада вперше подала до Верховного Суду лише 13 листопада 2025 року, тобто поза межами процесуального строку, встановленого частиною другою статті 390 ЦПК України, що унеможливлює застосування судом імперативних приписів частини другої статті 390 ЦПК України щодо обов`язкового поновлення учаснику справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

При таких обставинах заявнику касаційної скарги запропоновано довести неможливість своєчасного оскарження постанови апеляційного суду та наявність поважних причин пропуску ним передбаченого частиною другою статті 390 ЦПК України 30-ти денного процесуального строку.

У встановлений судом строк на виконання вимог вказаної ухвали Львівська міська рада подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків, у якій пояснила, що вперше касаційна скарга була сформована представником Львівської міської ради Гордєєвою О. В. 11 листопада 2025 року в системі «Електронний суд». З технічних причин вона була збережена як чернетка та не була направлена до суду в день її створення. Фактичне подання касаційної скарги в системі «Електронний суд» відбулося 13 листопада 2025 року. Інформація про створену 11 листопада 2025 року чернетку в електронній системі наразі не відображається, що унеможливлює її технічне підтвердження. Зважаючи на викладене заявник просить поновити строк на касаційне оскарження.
Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, Верховний Суд виходить із такого.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 272 ЦПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з частиною одинадцятою статті 272 ЦПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (частина шоста статті 272 ЦПК України).

Згідно із статтею 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку (частини п`ята, шоста статті 124 ЦПК України).

Встановлено, що повний текст постанови Львівського апеляційного суду від 10 жовтня 2025 року складений 10 жовтня 2025 року. 

Таким чином, останнім днем строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення є 10 листопада 2025 року (з урахуванням положень статті 123, частини третьої статті 124, частини першої статті 390 ЦПК України).

Відповідно до картки руху документу, повний текст постанови Львівського апеляційного суду від 10 жовтня 2025 року доставлено до електронного кабінету Львівської міської ради в системі «Електронний суд» 11 жовтня
2025 року (субота). 

При таких обставинах, з огляду на положення частини шостої статті 272 ЦПК України,вказане судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, а саме 13 жовтня 2025 року.

Таким чином, передбачений частиною другою статті 390 ЦПК України 30-ти денний строк (з урахуванням дати отримання судового рішення та положень статті 123, частини третьої статті 124, частини шостої статті 272 ЦПК України) для заявника сплив 12 листопада 2025 року.

Львівська міська рада вперше подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 листопада 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 жовтня 2025 року лише
13 листопада 2025 року, тобто поза межами процесуального строку, встановленого частиною другою статті 390 ЦПК України, що унеможливлює застосування судом імперативних приписів частини другої статті 390 ЦПК України щодо обов`язкового поновлення учаснику справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Посилання заявника на те, що вперше касаційна скарга була сформована представником Львівської міської ради Гордєєвою О. В. 11 листопада 2025 року в системі «Електронний суд», але з технічних причин вона була збережена як чернетка та не була направлена до суду в день її створення, Верховний Суд не бере до уваги, оскільки на підтвердження наведеного не надано жодного належного доказу. 
Водночас Верховний Суд приймає до уваги, що на офіційному сайті Державного підприємства «Інформаційні судові системи» станом на 11-12 листопада 2025 року відсутня інформація щодо технічних труднощів у роботі системи «Електронний суд».
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.
Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.
У відповідності до пункту 2 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.
Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.
Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (див. висновки, викладені Європейським судом з прав людини у рішеннях від 09 листопада 2004 року в справі «Науменко проти України», від 18 січня 2005 року в справі «Полтораченко проти України» та від 08 листопада 2005 року в справі «Тімотієвич проти України»).
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення. 
Ураховуючи, що Львівською міською радою не зазначено інших поважних підстав для поновлення пропущеного строку звернення з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення, суд визнає наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. 
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.
З урахуванням наведеного, оскільки заявник не навів інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, тому відсутні правові підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 393, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від
27 листопада 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від
10 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: Є. В. Коротенко
А. Ю. Зайцев
М. Ю. Тітов