ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року 
м. Київ

Справа № 910/20884/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Власова Ю. Л. - головуючого, Булгакової І. В., Малашенкової Т. М.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23 червня 2025 року (суддя Марченко О.В.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22 вересня 2025 року (у складі колегії суддів: головуючий Козир Т.П., судді: Доманська М.Л., Сотніков С.В.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс"
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавництво Фоліо", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Кузьма Скрябін"
про стягнення 87 500, 00 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс" (далі - ТОВ "Мун Рекордс") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавництво Фоліо" (далі - ТОВ "Видавництво Фоліо") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Кузьма Скрябін" (далі - ТОВ "Кузьма Скрябін", відповідач-2) 87 500 грн компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

2. Позов мотивувало так:

- ТОВ "Мун Рекордс" відповідно до укладених з ОСОБА_1 договору від 01 грудня 2020 року №128/01-112-20 про передання авторських прав та з ОСОБА_2 договору від 01 січня 2021 року №01-01-21 про передання авторських та суміжних прав володіє частиною майнових авторських прав на об`єкти інтелектуальної власності (музичні твори з текстом), тексти яких використовує ТОВ "Видавництво Фоліо" у своїй господарській діяльності з комерційною метою;

- ТОВ "Видавництво Фоліо" розміщено як товар на різноманітних торгівельних майданчиках в мережі Інтернет, зокрема, на веб-сайті yakaboo.ua, книгу "ІНФОРМАЦІЯ_3" ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка, серед іншого, містить тексти визначених музичних творів;

- позивачем не було надано дозволу жодному із відповідачів або будь-якій іншій особі на використання (зокрема, шляхом відтворення) текстів музичних творів, авторські права, які належать ТОВ "Мун Рекордс";

- укладення ТОВ "Видавництво Фоліо" договору з одним із правовласників (ТОВ "Кузьма Скрябін"), якому нібито належать авторські права ОСОБА_3 , без погодження з іншими правовласниками є порушенням майнових авторських прав, частиною яких володіє позивач;

- укладення ТОВ "Кузьма Скрябін" договору на умовах отримання винагороди лише одним із правовласників (ТОВ "Кузьма Скрябін") без урахування інтересів інших правовласників, зокрема, ТОВ "Мун Рекордс", якому було передано авторські та суміжні права на твори, є порушенням майнових авторських прав ТОВ "Мун Рекордс", передбачених статтею 440 Цивільного кодексу України та статтею 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2022 року у справі №910/20884/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28 березня 2023 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "Мун Рекордс".

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний господарський суд, виходив із того, що за наявними в матеріалах справи доказами єдиним автором спірних віршів (текстів пісень) є ОСОБА_4 , після смерті якого права інтелектуальної власності успадкувала його дружина ОСОБА_5 (що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 16 лютого 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрською Н.В. та зареєстрованим в реєстрі за №203), яка надала ТОВ "Кузьма Скрябін" виключні майнові авторські та суміжні права на твори; останній передав ТОВ "Видавництво Фоліо" виключні права на видання і перевидання в будь-якій формі, включаючи електронну, і розповсюдження на території України творів ОСОБА_4 (псевдонім - ОСОБА_6 ), зокрема, "ІНФОРМАЦІЯ_3 ", а позивачем не доведено авторство/співавторство ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , тому позовні вимоги ТОВ "Мун Рекордс" є безпідставними, необґрунтованими та документально не підтвердженими, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

4. 23 квітня 2025 року ТОВ "Мун Рекордс" подало суду заяву про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2022 року за нововиявленими обставинами, мотивовану тим, що:

- у провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала справа №760/17288/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 до ОСОБА_5 та ТОВ "Кузьма Скрябін", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ "Мун Рекордс", про визнання авторського права та суміжних прав на музичні твори (пісні) гурту "Скрябін";

- ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 лютого 2025 року суд перейшов до процедури врегулювання спору за участю судді у справі №760/17288/24;

- у судовому засіданні 07 березня 2025 року сторони та їх представники звернулися до суду із заявою про затвердження погодженої ними мирової угоди, що була підписана усіма сторонами та/або їх уповноваженими представниками добровільно без будь-якого тиску безпосередньо в залі судових засідань, та відповідно до якої сторони узгодили розподіл прав інтелектуальної власності на музичні твори (пісні)/фонограми/виконання гурту "ІНФОРМАЦІЯ_10" між ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 і ОСОБА_9 як учасниками гурту "ІНФОРМАЦІЯ_10" та авторами / співавторами / первинними суб`єктами суміжних прав щодо творів / фонограм / виконань гурту, та ОСОБА_5 , яка є спадкоємицею ОСОБА_4 , учасника гурту " ОСОБА_10 " та автора / співавтора / первинного суб`єкта суміжних прав щодо творів / фонограм / виконань гурту "ІНФОРМАЦІЯ_10", зокрема, в частині авторських та суміжних прав ОСОБА_4 , що викладений у додатку 1 до мирової угоди, який є її невід`ємною частиною;

- ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року у справі №760/17288/24 заяву про затвердження мирової угоди задоволено; затверджено мирову угоду, укладену сторонами у справі №760/17288/24, з відповідними умовами;

- у вказаній мировій угоді ОСОБА_5 та ТОВ "Кузьма Скрябін" було фактично визнано права ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 і ОСОБА_9 як учасників гурту "Скрябін" та авторів / співавторів музичних творів (пісень) гурту та володільців суміжних прав; відповідно ОСОБА_5 та ТОВ "Кузьма Скрябін" підписанням мирової угоди підтвердили обґрунтованість позовних вимог у відповідній частині та визнали авторство і співавторство інших осіб, окрім ОСОБА_4 на створені музичні твори гурту "Скрябін", чого фактично до цього не визнавали багато років, і заперечували, зокрема, і в рамках розгляду справи №910/20884/21;

- позовні вимоги у цій справі були обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, які суд першої інстанції проігнорував та зробив невідповідні матеріалам справи висновки, що призвело до постановлення неправосудного рішення, яке підлягає перегляду з вказаних підстав;

- при цьому, ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року, якою затверджено мирову угоду у справі №760/17288/24, та її положення щодо розподілу авторських і суміжних прав містить істотні для цієї справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, оскільки мирової угоди на той час не існувало і ці права заперечувались відповідачами та не були підтверджені, зокрема, рішенням суду, яке відповідно до положень статті 55 Закону України "Про авторське право і суміжні права" є підставою для визнання авторського права або суміжних прав.

5. ТОВ "Кузьма Скрябін" 28 квітня 2025 року подало суду заперечення на заяву ТОВ "Мун Рекордс", в яких вказало таке:

- мирова угода не існувала на час розгляду цієї справи, а тому вона не може вважатися нововиявленою обставиною, а саме - істотною для справи обставиною, що не була встановлена судом та не була і не могла бути відома особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, - відповідно до пункту 1 частини другої статті 320 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); мирова угода є новим доказом, новою обставиною, але ніяк не нововиявленою обставиною;

- згідно з частиною першою статті 207 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін; таким чином, мирова угода жодним чином не означає визнання позову або визнання доведеними обставин, на які позивач посилається у позові; а отже, укладення мирової угоди не може свідчити про будь-які нововиявлені обставини, які існували на час розгляду справи №910/20884/21;

- відповідно до пункту 8 мирової угоди сторони визнають, що розподіл майнових прав, передбачений цією угодою, вважається узгодженим із дати вступу в силу цієї угоди; тобто визначений у мировій угоді розподіл прав інтелектуальної власності на відповідні пісні між сторонами діє лише з дати вступу в силу угоди, а саме - з 09 квітня 2025 року, і не може поширюватися на відносини, що існували до вступу в силу мирової угоди, оскільки раніше цей розподіл прав не був узгоджений сторонами;

- також пунктом 8 мирової угоди встановлено, що жодна зі сторін не має та не матиме претензій або вимог, у тому числі стосовно сплати винагороди, до іншої сторони чи іншої особи, якій стороною надане відповідне право, щодо реалізації такою стороною до вступу мирової угоди в силу своїх прав на відповідні твори, зазначені в угоді, їх виконання та фонограми (зокрема, прав, щодо яких така сторона добросовісно вважала, що вони їй належать, навіть якщо це не підтверджене мировою угодою або якщо відповідно до угоди права належать такій стороні у меншій частці), у тому числі стосовно реалізації прав, наданих такою стороною іншій особі на підставі договору, укладеного до вступу в силу мирової угоди;

- відтак, підстави для перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2022 року у справі №910/20884/21 за нововиявленими обставинами відсутні.

Зміст оскаржуваних судових рішень

6. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 червня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Мун Рекордс" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2022 року, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28 березня 2023 року, у справі № 910/20884/21.

7. Суд першої інстанції зазначив, що згідно з позицією позивача у мировій угоді ОСОБА_5 та ТОВ "Кузьма Скрябін" було фактично визнано права ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 і ОСОБА_9 як учасників гурту "ІНФОРМАЦІЯ_10" та авторів / співавторів музичних творів (пісень) гурту та володільців суміжних прав; відповідно ОСОБА_5 та ТОВ "Кузьма ІНФОРМАЦІЯ_10" підписанням мирової угоди підтвердили обґрунтованість позовних вимог у відповідній частині та визнали авторство і співавторство інших осіб окрім ОСОБА_4 на створені музичні твори гурту "ІНФОРМАЦІЯ_10", чого фактично до цього не визнавали багато років, і заперечували, зокрема, і в рамках розгляду справи №910/20884/21. Разом із тим, укладення сторонами мирової угоди не є погодженням відповідачів з обґрунтованістю позовних вимог позивачів у справі №760/17288/24. Авторські права ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , які на момент розгляду цієї справи не були визнані ОСОБА_5 та ТОВ "Кузьма Скрябін", розподілені між сторонами ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року у справі №760/17288/24, яка набрала законної сили 24 березня 2025 року, і саме з наведеної дати визнано наявність у ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 авторських прав на ряд музичних творів.

Виходячи з цього, місцевий господарський суд виснував, що, наведені обставини за своєю природою є саме новими обставинами, а не нововиявленими, і тому заява ТОВ "Мун Рекордс" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2022 року, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28 березня 2023 року, задоволенню не підлягає.

8. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22 вересня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ "Мун Рекордс" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 23 червня 2025 року залишено без змін.

9. Суд апеляційної інстанції зазначив, що за доводами позивача ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року у справі №760/17288/24 про затвердження мирової угоди містить істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи, оскільки мирової угоди на той час не існувало і ці права заперечувались відповідачами; зокрема, у мировій угоді ОСОБА_5 та ТОВ "Кузьма Скрябін" було фактично визнано права ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 і ОСОБА_9 як учасників гурту "Скрябін" та авторів/співавторів музичних творів (пісень) гурту та володільців суміжних прав; відповідно ОСОБА_5 та ТОВ "Кузьма Скрябін" підписанням мирової угоди підтвердили обґрунтованість позовних вимог у відповідній частині та визнали авторство і співавторство інших осіб, окрім ОСОБА_4 на створені музичні твори гурту "Скрябін", чого фактично до цього не визнавали багато років, і заперечували, зокрема, і в межах розгляду справи №910/20884/21.

Однак, як правильно вказав суд першої інстанції, укладення сторонами у справі №760/17288/14 мирової угоди не є погодженням відповідачів з обґрунтованістю позовних вимог позивачів у справі №760/17288/24, оскільки авторські права ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , які на момент розгляду цієї справи не були визнані ОСОБА_5 та ТОВ "Кузьма Скрябін", розподілені між сторонами ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року у справі №760/17288/24, яка набрала законної сили 24 березня 2025 року, і саме з наведеної дати визнано наявність у ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 авторських прав на низку музичних творів.

Вказаний висновок суду першої інстанції також підтверджується пунктом 8 вказаної мирової угоди, згідно з яким сторони визнають, що розподіл майнових прав, передбачений цією Угодою, вважається узгодженим із дати вступу в силу цією Угодою. Разом із тим, жодна зі Сторін не має та не матиме претензій або вимог, у тому числі стосовно сплати винагороди, до іншої Сторони чи іншої особи, якій Стороною надане відповідне право, щодо реалізації такою Стороною до вступу Угоди в силу своїх прав на відповідні твори, зазначені в Угоді, їх виконання та фонограми (зокрема, прав, щодо яких така Сторона добросовісно вважала, що вони їй належать, навіть якщо це не підтверджене Угодою або якщо відповідно до Угоди права належать такій Стороні у меншій частці), у тому числі щодо реалізації прав, наданих такою Стороною іншій особі на підставі договору, укладеного до вступу в силу Угоди. Якщо такий договір, укладений Стороною, є чинним на дату вступу в силу Угоди, інша Сторона не має і не матиме претензій щодо продовження його виконання до дати припинення такого договору (в тому числі будь-яких вимог щодо сплати винагороди, яка відповідно до умов такого договору сплачена та/або підлягає сплаті до дати вступу в силу цією Угодою), з урахуванням того, що така Сторона зобов`язується утриматися від подальшого продовження строку дії відповідного договору без урахування розподілу прав інтелектуальної власності між Сторонами, встановленого цією Угодою. Перерахунок винагороди у зв`язку із виконанням такого договору до дати вступу в силу цією Угодою не проводиться і Сторони не мають і не матимуть претензій одна до одної у зв`язку із виплатою відповідної винагороди. Разом з цим, після вступу в силу цієї Угоди Сторона, яка не укладала такий договір, має право на одержання від іншої Сторони, яка уклала такий договір та продовжує його виконувати відповідно до вище зазначених положень цього пункту Угоди, винагороду за реалізацію своєї частки прав на відповідні твори/виконання/фонограми, зазначені в Угоді, у відповідності до розподілу прав інтелектуальної власності, що визначений Додатком 1 до цієї Угоди, якщо інше не буде передбачено у відповідному договорі з іншою Стороною/Сторонами чи їх ліцензіатом. До таких договорів належать, зокрема, але не обмежуючись ними, договори на переробку та використання музичних творів (кавер-версій, реміксів тощо), на включення музичних творів/фонограм/виконань до складу фільмів, телепередач та інших аудіовізуальних творів, їх використання в рекламі тощо.

Пунктом 10 мирової угоди також встановлено, що позивачі не вимагають і не вимагатимуть зазначення їх як авторів, виконавців, виробників фонограм у аудіовізуальних творах (фільмах, серіалах, телепередачах, відеокліпах, відеозаписах концертів тощо), кавер-версіях, реміксах, інших переробках, книгах, рекламних матеріалах та інших творах, що були створені до вступу в силу цієї Угоди, в яких використовуються музичні твори/фонограми/виконання, вказані в цій Угоді, і не будуть пред`являти Відповідачам чи будь-яким іншим особам, яким Відповідачами надані права на використання таких творів, їх виконань та фонограм, претензії, вимоги щодо порушення їх немайнових прав, у тому числі щодо відшкодування шкоди, а також не вважатимуть таке використання порушенням недоторканості твору. При цьому, якщо це технічно можливо, не потребує надмірних зусиль та не пов`язано з необхідністю переробки твору, Відповідачі, на вимогу Позивачів, вноситимуть зміни до опису творів, опублікованих Відповідачами в мережі Інтернет, для відображення коректної інформації про Позивачів як авторів та виконавців, як визначено в цій Угоді.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважав юридично правильним висновок суду першої інстанції про те, що наведені позивачем у заяві обставини за своєю природою є саме новими обставинами, а не нововиявленими, і тому заява ТОВ "Мун Рекордс" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2022 року, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28 березня 2023 року, задоволенню не підлягає.

Рух справи в суді касаційної інстанції

10. 17 жовтня 2025 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - Верховний Суд, Суд) надійшла касаційна скарга ТОВ "Мун Рекордс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23 червня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22 вересня 2025 року у справі №910/20884/21.

11. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2025 року для розгляду зазначеної касаційної скарги у справі №910/20884/21 визначено колегію суддів у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Булгакова І. В., Колос І. Б.

12. Ухвалою Верховного Суду від 03 листопада 2025 року касаційну скаргу ТОВ "Мун Рекордс" на підставі частини другої статті 292 ГПК України залишено без руху; скаржникові надано строк для усунення недоліків. ТОВ "Мун Рекордс" усунуло недоліки касаційної скарги у встановлений Верховним Судом строк.

13. Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 26 листопада 2025 року №32.2-01/2964 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи №910/20884/21 у зв`язку з відпусткою судді Колос І. Б.

14. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 листопада 2025 року справу №910/20884/21 передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Булгакова І. В., Малашенкова Т. М.

15. Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Мун Рекордс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23 червня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22 вересня 2025 року у справі №910/20884/21. Касаційне провадження у справі зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №361/161/13-ц.

16. 14 січня 2026 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 361/161/13-ц.

17. Зокрема, у справі № 361/161/13-ц на розгляд Великої Палати Верховного Суду було передано питання щодо наявності / відсутності повноважень у суду вищої інстанції скасовувати рішення суду попередньої інстанції і постановляти нове судове рішення за результатами розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами відповідного судового рішення, відмовляти в її задоволенні, тобто розглядати таку заяву по суті.

Вирішуючи вказане питання, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за наслідком розгляду судом першої інстанції заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з огляду на встановлення судом наявності / відсутності таких обставин предметом апеляційного та касаційного перегляду виступатимуть, зокрема: ухвала, якою відмовлено в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (або відмовлено у відкритті провадження за нововиявленими обставинами); судове рішення, ухвалене за результатом перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами (про скасування попереднього судового рішення за нововиявленими обставинами з ухваленням нового рішення) (пункт 98 постанови).

Стосовно повноважень суду апеляційної інстанції Велика Палата Верховного Суду вказала, що в силу положень статті 374 ЦПК України, переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, ухваленого за наслідками задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, апеляційний суд наділений повноваженнями скасувати це рішення і ухвалити нове судове рішення на загальних підставах та в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції, визначених у статті 367 цього Кодексу. За наслідками перегляду в апеляційному порядку ухвал, визначених у пункті 23 частини першої статті 353 ЦПК України, апеляційний суд може їх скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 цього Кодексу або застосувати інші процесуальні наслідки, визначені у цій статті, виходячи з результатів розгляду апеляційної скарги (пункт 110).

Щодо повноважень суду касаційної інстанції Велика Палата Верховного Суду виснувала, що повноваження суду касаційної інстанції в процедурі перегляду рішення суду першої інстанції, ухваленого за результатами перегляду за нововиявленими обставинами, після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції щодо апеляційного перегляду зазначеного рішення не мають особливостей порівняно з такими повноваженнями при перегляді судового рішення, ухваленого не у процедурі перегляду за нововиявленими обставинами (пункт 122).

Отже, суд касаційної інстанції під час касаційного перегляду ухвалених судами судових рішень щодо задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може надавати оцінку наявності / відсутності цих обставин та відповідно постановити нове судове рішення щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами й відмовити у її задоволенні (пункт 126 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2026 року у справі № 361/161/13-ц).

18. Ухвалою від 23 лютого 2026 року Верховний Суд, зокрема, поновив касаційне провадження у справі №910/20884/21.

Позиція скаржника

19. ТОВ "Мун Рекордс" у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 23 червня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22 вересня 2025 року, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ "Мун Рекордс" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2022 року за нововиявленими обставинами; скасувати повністю рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2022 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28 березня 2023 року у справі № 910/20884/21 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити повністю позов ТОВ "Мун Рекордс" до ТОВ "Видавництво Фоліо" та ТОВ "Кузьма Скрябін" про стягнення 87 500 грн компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

20. В обґрунтування доводів касаційної скарги позивач зазначає про порушення судами попередніх інстанцій під час розгляду його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами частини першої статті 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права", пункту 1 частини другої та частини четвертої статті 320, а також частини першої статті 192 ГПК України.

21. Зокрема, скаржник наголошує, що авторське право на створені ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 твори виникло у цих осіб внаслідок факту їх створення, та фактично у момент створення творів; вказане авторське право невіддільне від творів та ніколи їх не "покидало", незалежно від змісту тих чи інших судових рішень. Натомість суди у цій справі зробили неправильні висновки про те, що авторські права у ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 виникли з дати набрання законної сили ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року у справі №760/17288/24, оскільки раніше ці права не визнавалися ОСОБА_5 та ТОВ "Кузьма Скрябін".

22. Суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях посилалися на те, що наведені заявником обставини є "новими", а не нововиявленими. Проте позивач стверджує, що відповідні обставини не можуть бути новими, оскільки питанню щодо наявності авторських прав у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було надано оцінку в оскаржених судових рішеннях, ці обставини встановлювалися судами першої та апеляційної інстанцій, тому вони є саме нововиявленими. На переконання позивача, суди попередніх інстанцій підмінили поняття, не врахувавши, що нововиявленою обставиною, яка існувала на час розгляду справи, є факт наявності авторських прав у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як учасників гурту "Скрябін" на твори гурту, а не мирова угода, яка є лише доказом, що підтверджує цю обставину.

23. Також позивач зауважує, що обставини, викладені в ухвалі суду про затвердження мирової угоди, а саме щодо наявності у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 авторських прав, повністю спростовують факт начебто створення виключно ОСОБА_4 всіх творів гурту " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та наявності лише у нього авторських прав на твори гурту, що свідчить про істотність цих нововиявлених обставин для вирішення спору на підставі статті 320 ГПК України (оскільки саме факт начебто створення виключно ОСОБА_4 всіх творів гурту був покладений в основу первісних рішень у цій справі).

24. Крім іншого, позивач вважає, що Верховним Судом має бути сформована правова позиція у справі про те, чи є нововиявленою обставиною та підставою для перегляду справи за нововиявленими обставинами в порядку статті 320 ГПК України мирова угода, якою встановлено наявність у особи авторського права, порушення якого стало підставою для пред`явлення відповідного позову, та яка була укладена після вирішення первинної справи.

Позиція інших учасників справи

25. ТОВ "Кузьма Скрябін" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 23 червня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22 вересня 2025 року у справі № 910/20884/21 - без змін.

26. Зазначає, що господарським судом у цій справі не було встановлено факту створення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 текстів відповідних музичних творів, які входили до книги "ІНФОРМАЦІЯ_3", виданої ТОВ "Видавництво Фоліо", та виникнення у зв`язку з цим авторського права на них. Мирова угода, укладена між сторонами у цивільній справі №760/17288/24, якою затверджено розподіл авторських прав на музичні твори гурту "ІНФОРМАЦІЯ_10", є новим доказом, який не існував на час розгляду справи №910/20884/21. Крім того, у вказаній цивільній справі судом не досліджувалися і не встановлювалися обставини створення музичних творів та виникнення у зв`язку з цим авторського права у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 або інших осіб. Вказана справа Солом`янським районним судом міста Києва по суті не розглядалася, сторони спору лише погодилися на розподіл авторських прав на музичні твори з дати вступу в силу мирової угоди, про що у ній прямо зазначено.

27. Від ТОВ "Видавництво Фоліо" відзив на касаційну скаргу ТОВ "Мун Рекордс" не надійшов.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

28. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

29. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

30. Предметом касаційного оскарження є ухвала Господарського суду міста Києва від 23 червня 2025 року, залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22 вересня 2025 року, про відмову у задоволенні заяви ТОВ "Мун Рекордс" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2022 року, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28 березня 2023 року, у справі № 910/20884/21.

31. Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на положення статті 287 ГПК України, відповідно до яких, зокрема, учасники справи мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої цієї статті), при цьому підставами касаційного оскарження таких судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (абзац другий частини другої статті 287 ГПК України).

Під час перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 23 червня 2025 року про відмову у задоволенні заяви ТОВ "Мун Рекордс" про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі № 910/20884/21, залишеної без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22 вересня 2025 року, суд касаційної інстанції не досліджує наявність та обґрунтованість підстав касаційного оскарження, визначених пунктами 1, 3 абзацу першого частини другої статті 287 ГПК України (щодо застосування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), на які посилається скаржник, оскільки вказані підстави не визначені процесуальним законом для оскаржуваного судового рішення, які передбачені у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України.

32. Перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права (зокрема, частини першої статті 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права", пункту 1 частини другої та частини четвертої статті 320, а також частини першої статті 192 ГПК України, на які посилається скаржник) при постановленні оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд зазначає таке.

33. Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2026 року у справі № 361/161/13-ц, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими або виключними обставинами є самостійною стадією судового процесу, в якому суд перевіряє наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло зумовити ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її в суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

34. Згідно з частиною першою статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

35. Відповідно до частини другої статті 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

36. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 320 ГПК України нововиявленими є обставини, які: а) входять до предмета доказування у відповідній справі; б) обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; в) існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; г) спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; д) не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року).

37. Отже, нововиявленими обставинами є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

38. У частині четвертій статті 320 ГПК України визначено перелік підстав, які виключають можливість перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, зокрема передбачено, що не є підставою для перегляду: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

39. Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній чи касаційній скарзі або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2026 року у справі № 361/161/13-ц).

40. Судове рішення не може переглядатись за нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 320 ГПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 320 ГПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що підстави повинні виникнути після ухвалення рішення у справі (істотні обставини стали відомі стороні після ухвалення рішення, скасовано рішення, яке стало підставою для ухвалення іншого рішення, встановлені факти завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів після ухвалення незаконного рішення тощо). Такі ж висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14.

41. У цій справі суди першої та апеляційної інстанцій, виснувавши про необхідність відмовити позивачу у задоволенні заяви про перегляд судового рішення у справі № 910/20884/21 за нововиявленими обставинами, посилалися на те, що авторські права ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , які на момент розгляду цієї справи не були визнані ОСОБА_5 та ТОВ "Кузьма Скрябін", розподілені між сторонами ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року у справі №760/17288/24, яка набрала законної сили 24 березня 2025 року, і саме з наведеної дати визнано наявність у ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 авторських прав на ряд музичних творів. Наведені обставини за своєю природою є саме новими обставинами, а не нововиявленими. При цьому, укладення сторонами у справі №760/17288/14 мирової угоди не є погодженням відповідачів з обґрунтованістю позовних вимог позивачів у справі №760/17288/24.

42. У касаційній скарзі позивач зазначає, що вважає висновки судів попередніх інстанцій помилковими, тому що ОСОБА_5 та ТОВ "Кузьма Скрябін" підписанням мирової угоди підтвердили обґрунтованість позовних вимог у відповідній частині та визнали авторство і співавторство інших осіб окрім ОСОБА_4 на створені музичні твори гурту "ІНФОРМАЦІЯ_10", чого фактично до цього не визнавали багато років, і заперечували, зокрема, і в межах розгляду справи №910/20884/21. Позивач акцентує, що авторське право виникає від моменту створення твору, а отже, визнання авторського права у мировій угоді на твори означає, що воно існувало від моменту створення вказаних творів, тобто і станом на час розгляду справи №910/20884/21.

43. У постанові від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (на яку посилається відповідач-2 у відзиві на касаційну скаргу як на аргумент щодо дотримання норм процесуального права) Велика Палата Верховного Суду, вирішувала питання, чи є нововиявленими обставинами фіктивність довіреності, а також відсутність у представника повноважень на укладення від імені підприємства договору купівлі-продажу, якщо ці обставини встановив суд Чеської Республіки у рішенні в іншій справі. Це рішення підприємство вже надавало до суду касаційної інстанції під час первинного розгляду справи в Україні, але касаційний суд вважав його новим доказом обставини, яка була підставою позову, а тому не прийняв до уваги.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи.

У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що рішення чеського суду є новим доказом підроблення довіреності, що було однією з підстав позову, тому перегляд судового рішення на підставі нового доказу, який раніше суди не оцінювали, суперечитиме пункту 2 частини четвертої статті 423 ЦПК України. 

Так, предмет доказування з боку позивача стосувався, зокрема, обґрунтування відсутності повноважень на укладення договору купівлі-продажу у представника, який діяв від імені позивача, а також підроблення довіреності, на підставі якої ця особа підписала вказаний договір. Під час первинного розгляду справи суди вказали на те, що позивач вказані обставини належними та допустимими доказами не довів, а тому відмовили у задоволенні позову. Позивач вирішив спростувати факти, покладені в основу судових рішень, тим, що надасть у цій справі ухвалене після її розгляду в апеляційній інстанції рішення чеського суду, в якому, за його твердженням, встановлені факти фіктивності довіреності та відсутності у представника повноважень на укладення від імені позивача договору купівлі-продажу. Позивач вважав, що ці факти існували на час розгляду справи. Але зазначив, що тоді вони не були йому відомі, а стали відомими тільки з дня набрання законної сили рішенням чеського суду. Тобто позивач визнав, що таке судове рішення є письмовим доказом, який підтверджує обставини, які були підставами позову.

Коли суди першої й апеляційної інстанцій ухвалювали рішення у справі під час її первинного розгляду, вони на підставі тих доказів, які подав позивач, не встановили факти підроблення довіреності та відсутності у представника повноважень на укладення від імені позивача договору купівлі-продажу. Проте для позивача ці факти ще з моменту звернення до суду були відомими та слугували основними аргументами для обґрунтування вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Це підтвердили суди обох інстанцій під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Вони зазначили, що обізнаність позивача про недійсність довіреності підтверджують його доводи у позовній заяві, у додаткових поясненнях, апеляційній і касаційній скаргах, а також у зверненні до чеського суду. Аналогічно і про відсутність у представника повноважень на укладення від імені позивача договору купівлі-продажу позивач стверджував у всіх зазначених процесуальних документах. Тому немає підстав вважати, що факти підроблення довіреності та відсутності у представника повноважень на укладення договору купівлі-продажу, які, за твердженням позивача, встановив чеський суд після вирішення справи у судах двох інстанцій в Україні, став відомим для позивача тільки після ухвалення рішень цими судами та набрання законної сили рішенням чеського суду.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що розглядаючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суди двох інстанцій правильно вказали, що ті обставини, які позивач вважає нововиявленими (підроблення довіреності та відсутність у представника повноважень на укладення від імені позивача договору купівлі-продажу), були йому відомі ще на дату подання позовної заяви. Тобто вони не є нововиявленими. Тому рішення чеського суду не є доказом, що підтверджує нововиявлені обставини, а могло би бути доказом обставин, які стали підставами позову. Проте цього доказу не існувало під час первинного розгляду справи у судах першої й апеляційної інстанцій. А у процедурі перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд для підтвердження тих обставин, що слугували підставами позову і які перевіряли суди під час первинного розгляду справи, нові докази не досліджує.

44. Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що обставина стосовно затвердження судом мирової угоди у межах справи №760/17288/24 та здійснений у ній розподіл майнових прав інтелектуальної власності на музичні твори (пісні) гурту "ІНФОРМАЦІЯ_10" між ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 і ОСОБА_9 як учасниками гурту "ІНФОРМАЦІЯ_10" та ОСОБА_5 , яка є спадкоємицею ОСОБА_4 , учасника гурту "ІНФОРМАЦІЯ_10", не може вважатися нововиявленою обставиною у цій справі №910/20884/21, оскільки позивач звертався до суду саме з підстав наявності (на його переконання) авторства/співавторства ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на відповідні об`єкти інтелектуальної власності, але, за висновками судів першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи по суті - не довів цього належними доказами.

Вище наведені правові висновки стосовно правильного застосування судами положень пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України, в яких акцентовано увагу на тому, що нововиявлена обставина - це та обставина, яка існувала станом на час розгляду справи, але не була і не могла бути відомою заявнику; лише після того, як суд з`ясує, що заявлена обставина відповідає вказаним критеріям, суд оцінює, чи є така нововиявлена обставина істотною і чи могла би вона вплинути на зміст судового рішення, якби була відома сторонам. Обставини, на які заявник посилався під час первинного розгляду справи, не можуть вважатися нововиявленими обставинами навіть у тому разі, якщо після закінчення розгляду справи заявник знайшов / отримав нові докази на підтвердження цих обставин.

У цій справі, звертаючись до суду з позовом, ТОВ "Мун Рекордс" стверджувало про наявність авторських прав у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як учасників гурту "ІНФОРМАЦІЯ_10" на твори гурту, цей аргумент був основною підставою позову і він досліджувався судами першої та апеляційної інстанцій на підставі наданих сторонами доказів. Отже факт наявності авторських прав у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про який зазначає ТОВ "Мун Рекордс" у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не може бути нововиявленою обставиною у цій справі №910/20884/21, оскільки ця обставина була основною підставою позовних вимог, вона була відома заявнику на час розгляду справи, і вона досліджувалася судами.

45. Тобто, коли суди першої й апеляційної інстанцій ухвалювали рішення у справі під час її первинного розгляду, вони на підставі тих доказів, які подав позивач, не встановили фактів авторства/співавторства ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на об`єкти інтелектуальної власності (музичні твори з текстом), проте для позивача ці факти ще з моменту звернення до суду були відомими та слугували основними аргументами для обґрунтування вимоги про стягнення компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

46. Відповідно до норм статті 192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє. Норми подібного змісту також викладені у статті 207 ЦПК України.

47. Затверджуючи мирову угоду у справі № 760/17288/24, суд не досліджував обставин справи, підставності та обґрунтованості досягнутої сторонами домовленості, її відповідності дійсним обставинам справи, оскільки це не передбачено у процедурі затвердження мирової угоди. Крім цього, суди попередніх інстанцій звернули увагу на те, що відповідно до пункту 8 мирової угоди сторони визнають, що розподіл майнових прав, передбачений цією угодою, вважається узгодженим із дати вступу в силу цією угодою; тобто визначений у мировій угоді розподіл прав інтелектуальної власності на відповідні пісні між сторонами діє лише з дати вступу в силу угоди, а саме - з 09 квітня 2025 року, і не може поширюватися на відносини, що існували до вступу в силу мирової угоди, оскільки раніше цей розподіл прав не був узгоджений сторонами.
48. З урахуванням зазначеного ані факт укладення мирової угоди у межах справи №760/17288/24, ані її зміст не можуть вважатися нововиявленими обставинами та підставами для перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2022 року у цій справі №910/20884/21.

49. Виходячи з викладеного, колегія суддів Верховного Суду вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій розглянули заяву позивача про перегляд судових рішень у цій справі за нововиявленими обставинами відповідно до вимог процесуального закону, ухвала Господарського суду міста Києва від 23 червня 2025 року та постанова Північного апеляційного господарського суду від 22 вересня 2025 року не містять неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, зроблені судами висновки не суперечать правовим позиціям Верховного Суду у відповідній сфері правового регулювання.

50. Доводи касаційної скарги наведеного не спростовують. Доводи відзиву ТОВ "Кузьма Скрябін" на касаційну скаргу приймаються судом касаційної інстанції у тому аспекті, що узгоджується із висновками у цій постанові.

51. Враховуючи спірний характер правовідносин сторін наведена міра обґрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті, з огляду на кваліфікацію спірних правовідносин.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

52. Згідно із частиною третьою статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

53. Доводи скаржника про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень за результатами перегляду справи в касаційному порядку не знайшли свого підтвердження з мотивів, викладених у цій постанові.

54. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

55. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

56. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, якими відмовлено у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, - без змін, як таких, що ухвалені із додержанням норм процесуального права.

Судові витрати

57. Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржника, оскільки Верховний Суд касаційну скаргу залишає без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 23 червня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22 вересня 2025 року у справі №910/20884/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Л. Власов

Судді І. В. Булгакова

Т. М. Малашенкова