ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 360/4585/21
адміністративне провадження № К/990/48602/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Мацедонської В.Е., Смоковича М.І.,
розглянув як суд касаційної інстанції в попередньому судовому засіданні адміністративну справу № 360/4585/21
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Комаровою Ганною Олексіївною, на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.12.2021, ухвалене суддею Чернявською Т.І., та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024, ухвалену у складі: судді-доповідача Гайдара А.В., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області (далі - відповідач) з вимогами:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Луганській області щодо зміни розміру середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 у період з квітня 2021 року;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Луганській області здійснити перерахунок середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 з квітня 2021 року та в подальшому здійснювати нарахування середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 за середньоденною заробітною платою, що складає 812,72 грн;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Луганській області виплатити заборгованість із заробітної плати ОСОБА_1 за період з квітня 2021 року по серпень 2021 року у розмірі 58 270,73 грн.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
2. Наказом Головного управління ДПС у Луганській області від 23.08.2019 №146-о ОСОБА_1 з 23.08.2019 призначено на посаду старшого державного інспектора відділу супроводження судових спорів зі стягнення податкового боргу, провадження справ про банкрутство Управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Луганській області в порядку переведення з Головного управління ДФС у Луганській області.
3. 26.02.2020 ОСОБА_1 прийнято на військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу строком на 3 роки.
4. Наказом Головного управління ДПС у Луганській області від 26.02.2020 №63-о "Про увільнення від виконання обов`язків ОСОБА_1 " позивача увільнено від виконання обов`язків за посадою з 26.02.2020 до дня закінчення дії контракту; збережено за позивачем місце роботи, посаду і середній заробіток на період з 26.02.2020 до дня закінчення строку укладеного контракту або до дня фактичного звільнення.
5. Листом від 19.11.2020 № Л-7443/14/12-32-11-00 позивача було попереджено про наступне звільнення з посади у зв`язку з ліквідацією Головного управління ДПС у Луганській області.
6. Наказом Головного управління ДПС у Луганській області від 12.04.2021 №173-о «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено 12.04.2021 з посади у зв`язку з переведенням для подальшої роботи у Головному управлінні ДПС у Луганській області.
7. На підставі заяви ОСОБА_1 від 06.04.2021 наказом Головного управління ДПС у Луганській області від 13.04.2021 № 243-о ОСОБА_1 13.04.2021 призначено на посаду старшого державного інспектора відділу супроводження в судах податкових спорів за результатами проведених документальних перевірок Управління супроводження судових спорів Головного управління ДПС у Луганській області, в порядку переведення з Головного управління ДПС у Луганській області, із встановленням посадового окладу у розмірі 5 100,00 грн згідно зі штатним розписом.
8. Наказом Головного управління ДПС у Луганській області від 13.04.2021 № 244-о ОСОБА_1 увільнено від виконання обов`язків старшого державного інспектора відділу супроводження в судах податкових спорів за результатами проведених документальних перевірок Управління супроводження судових спорів Головного управління ДПС у Луганській області з 13.04.2021 до дня закінчення дії контракту, збережено за позивачем місце роботи, посаду і середній заробіток на період з 13.04.2021 до дня закінчення строку укладеного контракту або до дня фактичного звільнення.
9. Згідно з довідкою Головного управління ДПС у Луганській області від 22.10.2021 №Л-153/12-32-10-02-23 ОСОБА_1 працює в Головному управлінні ДПС у Луганські області з 13.04.2021 на посаді старшого державного інспектора відділу супроводження в судах податкових спорів за результатами проведених документальних перевірок Управління супроводження судових спорів. З 13.04.2021 по теперішній час за ОСОБА_1 збережено середньомісячну заробітну плату, яка розраховується, виходячи із середньоденної заробітної плати в розмірі 2 85,71 грн., обчисленої, виходячи з установленого розміру мінімальної заробітної плати, на час розрахунку ((6000,000 х 2) : 42 = 285,71 грн). Загальна сума виплаченої середньомісячної заробітної плати за період з 13.04.2021 по 30.09.2021 склала 33 428,57 грн.
10. Не погоджуючись із розміром середньомісячної заробітної плати, що виплачувалася позивачеві з 13.04.2021, останній звернувся до суду.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
11. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23.06.2021, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024, у задоволені позову відмовлено.
12. Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що за позивачем на період проходження ним військової служби за контрактом, на підставі статті 119 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), зберігається місце роботи, посада і середній заробіток.
13. Механізм обчислення середнього заробітку для цілей застосування статті 119 КЗпП України визначено в Порядку №100, відповідно до якого, за загальним правилом, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, або за інші два попередні місяці, якщо перед звільненням особа не працювала.
14. Якщо ж в обох указаних періодах у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу, або з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку, якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати.
15. У цьому контексті суди попередніх інстанцій зазначили, що з 13.04.2021 позивача було призначено на посаду в Головному управлінні ДПС у Луганській області (як відокремленому підрозділі ДПС України) у зв`язку з ліквідацією територіальних управлінь ДПС України, у якому за позивачем раніше зберігалася посада.
16. Посилаючись на те, що з 26.02.2020 позивач, як такий, що увільнений від виконання обов`язків за посадою на підставі статті 119 КЗпП України, не отримує заробітної плати, суди попередніх інстанцій вважали, що його середній заробіток для цілей застосування статті 119 КЗпП України з 13.04.2021 (після переведення на нову посаду в іншому органі) має обчислюватися виходячи з посадового окладу або установленого розміру мінімальної заробітної плати.
17. Як установили суди попередніх інстанцій, посадовий (місячний) оклад позивача станом на 13.04.2021 становив 5 100,00 грн. Водночас статтею 8 Закону України від 15.12.2020 № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня у розмірі 6 000 гривень.
18. З урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій зазначили, що відповідач правильно визначив розмір середньоденної заробітної плати позивача на рівні 285,71 грн: (6 000,00 грн х 2) : 42 робочі дні.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
19. 17.12.2024 від позивача до Суду надійшла касаційна скарга, у якій позивач просив скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
20. Ухвалою Верховного Суду від 06.01.2025 відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
21. За доводами позивача, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пунктів 2, 4 Порядку №100.
22. Позивач доводив, що зміст указаних пунктів дає підстави для висновку, що у випадку ліквідації або реорганізації державної установи, під час якої працівника, який несе військову службу, переведено до іншої державної установи (правонаступника), пункти 2, 4 Порядку №100 необхідно застосовувати з урахуванням того, що розрахунковим періодом є не лише період роботи в новій установі, а й період роботи в тій установі, у якій працівник працював до переведення.
23. Якщо розрахована середня заробітна плата працівника в новій установі є нижчою від середньої заробітної плати, яка зберігалася за таким працівником на час прийняття його на військову службу, для розрахунку застосовується середня заробітна плата, яка зберігалася за працівником на час прийняття його на військову службу, оскільки лише в такому випадку буде реалізовано суть гарантій та захист прав військовослужбовців.
24. Відповідач правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався.
V. Джерела права
25. Відповідно до частини третьої статті 119 КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
26. Згідно з абзацами 3 і 4 пункту 2 Порядку № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
27. Згідно з абзацом 7 пункту Порядку № 100 якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців 3- 5 пункту 4 цього Порядку.
28. Абзацами 3 і 4 пункту 4 Порядку № 100 визначено, що якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору.
29. Абзацом 5 пункту 4 Порядку № 100 передбачено, що, якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.
30. Згідно з абзацом 6 пункту 4 Порядку № 100 працівникам, які були звільнені в запас з військової служби та повторно призвані (прийняті) на військову службу під час дії особливого періоду, обчислення середньої заробітної плати проводиться з урахуванням положень цього Порядку. Якщо розрахована в установленому порядку середня заробітна плата є нижчою від середньої заробітної плати, яка зберігалася за працівником протягом попереднього періоду військової служби, для розрахунку застосовується середня заробітна плата, яка зберігалася за працівником протягом попереднього періоду військової служби.
31. Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
32. Абзацом 1 пункту 8 Порядку № 100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
33. Відповідно до абзацу 2 пункту 8 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.
VI. Позиція Верховного Суду
34. Виникнення цього спору обумовлено незгодою позивача із розміром середнього заробітку як гарантії, передбаченої частиною третьою статті 119 КЗпП України, після призначення його на посаду в Головному управлінні ДПС у Луганській області (як відокремленому підрозділі ДПС України), у зв`язку з припиненням діяльності територіального органу ДПС України, у якому за ним раніше зберігалася посада та середній заробіток. Водночас право позивача на збереження середнього заробітку, відповідно до вимог частини третьої статті 119 КЗпП України, сторонами не оспорюється і не є спірним.
35. Як установлено судами попередніх інстанцій, позивач з 26.02.2020 прийнятий на військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, на підставі чого наказом Головного управління ДПС у Луганській області (як територіальним органом ДПС України) від 26.02.2020 № 63-о його, відповідно до частини третьої статті 119 КЗпП України, було увільнено від виконання обов`язків за посадою з 26.02.2020 і збереженням за ним середнього заробітку.
36. У зв`язку з реформою ДПС України (ліквідацією територіальних органів як юридичних осіб та утворення замість них відокремлених підрозділів у складі ДПС України), позивача з 13.04.2021, в порядку переведення з Головного управління ДПС у Луганській області, було призначено на посаду старшого державного інспектора відділу супроводження в судах податкових спорів за результатами проведених документальних перевірок Управління супроводження судових спорів Головного управління ДПС у Луганській області.
37. До 13.04.2021 середньоденна заробітна плата позивача для цілей обчислення середнього заробітку, що зберігається за ним, відповідно до статті 119 КЗпП України, у зв`язку з проходженням військової служби, становила 812,72 грн, а після цієї дати - 285,71 грн і була обчислена, виходячи із мінімальної заробітної плати.
38. У касаційній скарзі позивач наполягає на тому, що його середній заробіток з 13.04.2021 не може бути меншим за той, що був визначений йому під час укладення контракту про проходження військової служби.
39. З аналізу пунктів 2, 8 Порядку №100 випливає, що середньоденний заробіток для цілей обчислення середнього заробітку, відповідно до частини третьої статті 119 КЗпП України, визначається виходячи із заробітної плати (грошового забезпечення) за останні два місяці перед прийняттям на військову службу, а якщо протягом цих двох календарних місяців особа не працювала - виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
40. Якщо ж упродовж указаного періоду працівнику не виплачувалася заробітна плата, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців 3- 5 пункту 4 цього Порядку, за змістом яких розрахунок середньої заробітної плати здійснюється, виходячи з посадового окладу, а якщо він є меншим за передбачену законом мінімальну заробітну плату, - виходячи з мінімальної заробітної плати.
41. У цьому контексті Суд зазначає, що на відповідну посаду в Головному управлінні ДПС у Луганській області (як відокремленому підрозділі ДПС України) позивача було призначено 13.04.2021 у зв`язку з припиненням діяльності Головного управління ДПС у Луганській області (як самостійної юридичної особи).
42. Беручи до уваги, що до 13.04.2021 позивач не отримував від Головного управління ДПС у Луганській області (як відокремленого підрозділу ДПС України) жодних виплат, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що середня заробітна плата має обчислюватися відповідно до абзаців 3-5 пункту 4 Порядку №100 - виходячи з посадового окладу або мінімальної заробітної плати.
43. Як установлено судами попередніх інстанцій, посадовий (місячний) оклад позивача станом на 13.04.2021 складає 5 100,00 грн. Статтею 8 Закону України від 15.12.2020 № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6 000 гривень.
44. Ураховуючи, що розмір посадового (місячного) окладу позивача (5 100,00 грн) є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати (6 000,00 грн), суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що розрахунок середньої заробітної плати з 13.04.2021 необхідно проводити з установленого законом розміру мінімальної заробітної плати.
45. За таких обставин суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що розмір середньоденної заробітної плати позивача з 13.04.2021 для цілей обчислення середнього заробітку відповідно до частини третьої статті 119 КЗпП України має становити 285,71 грн: (6 000,00 грн х 2) : 42 робочі дні (у лютому 2021 року - 20 робочих днів, у березні 2021 року - 22 робочі дні) = 285,71 грн.
46. Аргументи касаційної скарги про те, що розрахунковим періодом для цілей визначення середньоденної заробітної плати, відповідно до частини третьої статті 119 КЗпП України, у випадку переведення на іншу роботу є не лише період роботи в новій установі, а й період роботи в тій установі, у якій працівник працював до переведення, Суд відхиляє.
47. У постанові від 05.12.2024 у справі № 360/4586/21, яка стосувалася тотожних правовідносин, Верховний Суд, відповідаючи на аналогічні доводи, зазначив, що припинення юридичної особи не є підставою припинення трудового договору. Однак переведення працівника за його згодою на інше підприємство, в установу, організацію є самостійною підставою припинення трудового договору. Факт переведення працівника за його згодою на інше підприємство, в установу, організацію виключає наявність підстав для продовження трудових відносин працівника з підприємством у разі процедури його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення). На підставі викладеного Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що у випадку призначення на нову посаду в порядку переведення, що пов`язане з припиненням органу / установи, у якому за особою зберігалася посада, у нового роботодавця відсутній обов`язок проводити розрахунок середньомісячного заробітку, гарантованого частиною третьою статті 119 КЗпП України, виходячи з виплат за попередньою посадою.
48. Доповнюючи вказані висновки, Суд також зазначає, що в період з 26.02.2020 по 12.04.2021 позивачу на підставі наказу Головного управління ДПС у Луганській області від 26.02.2020 № 63-о виплачувалася середня заробітна плата.
49. Водночас, відповідно до абзацу 19 пункту 4 Порядку №100, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених в пунктах «а»-«н» виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо).
50. Отже, середня заробітна плата не може бути обчислена виходячи з розміру виплат за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника.
51. Щодо доводів касаційної скарги про наявність підстав для обчислення середнього заробітку з урахуванням вимог абзацу 6 пункту 4 Порядку № 100, - на рівні середньої заробітної плати, яка зберігалася за ним до 13.04.2021, то Суд зазначає таке.
52. Аналіз змісту абзацу 6 пункту 4 Порядку № 100 дає підстави для висновку, що середня заробітна плата за попереднім місцем роботи враховується для обчислення середнього заробітку, що зберігається відповідно до третьої статті 119 КЗпП України, у випадку звільнення працівника в запас з військової служби та повторного призову (прийняті) на військову службу під час дії особливого періоду.
53. У спірних правовідносинах позивач був прийнятий на військову службу 26.02.2020 за контрактом осіб сержантського і старшинського складу строком на 3 роки. Таким чином, 13.04.2021 позивач не приймався повторно на військову службу, у зв`язку з чим відсутні підстави для визначення йому середнього заробітку з урахуванням особливостей, передбачених абзацом 6 пункту 4 Порядку № 100.
54. Тотожні за змістом висновки щодо застосування абзацу 6 пункту 4 Порядку № 100 викладені в постанові від 05.12.2024 у справі № 360/4586/21.
55. Отже, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права судами попередніх інстанцій та погоджується з їхніми висновками про необґрунтованість позовних вимог.
56. Положеннями частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
57. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
58. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
59. Переглянувши оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки судів є правильними, обґрунтованими і такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
VII. Судові витрати
60. Ураховуючи результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
61. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
62. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Комаровою Ганною Олексіївною, залишити без задоволення.
63. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 залишити без змін. 
64. Судові витрати не розподіляються.
65. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: В.Е. Мацедонська

М.І. Смокович