УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року
м. Київ

справа № 534/502/19
провадження № 51-4996ск21

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
вивчила касаційну скаргу засудженого та доповнення до неї ОСОБА_4 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 17 грудня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 08 січня 2026 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і 
встановила:
до Касаційного кримінального суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , в якій він викладає вимогу про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Так, обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції. Також слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі засуджений, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, обмежився загальними фразами про допущення судами таких порушень. При цьому, фактично не конкретизував, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого стосовно нього рішення, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування або зміни касаційним судом, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України.
Натомість, обґрунтовуючи свої вимоги, вказує на недопустимість доказів, покладених в основу обвинувального вироку, однак не зазначає, які саме докази на його думку є недопустимими й доводів на обґрунтування зазначеної позиції мотивувальна частина скарги не містить. При цьому, засуджений не погоджується з наданою судами оцінкою доказам та правильністю встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки судом касаційної інстанції.
Крім того, в касаційній скарзі засуджений стверджує про наявність провокації злочинів, за які його засуджено, передбачених за ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, про порушення права на перехресний допит, принципу презумпції невинуватості, формальний апеляційний перегляд, проте такі твердження не обґрунтовані з посиланням на конкретні докази та матеріали кримінального провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Проте подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Недотримання вказаних вимог стає на заваді реалізації положень статей 428, 430 КПК України.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
За таких обставин, якщо суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України встановив, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, то постановляє ухвалу про залишення її без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Також суд вважає за необхідне, згідно з приписом ст. 20 КПК України, роз`яснити засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК) засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 
02 червня 2011 року № 3460-VI (далі - Закон № 3460-VI) право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою ст.13 цього Закону (в тому числі захист і складання документів процесуального характеру).
Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Міжрегіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 травня 2016 року № 1487/5).
Таким чином, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначене відповідне покарання, законом встановлено гарантії їх права на правову допомогу.
Тому для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом статей 110 і 113 КВК вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Міжрегіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Ураховуючивикладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів
постановила:
касаційну скаргу та доповнення до неї засудженого ОСОБА_4 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 17 грудня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 08 січня 2026 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга, залишена без руху, повертається, якщо особа не усунула її недоліків в установлений судом строк.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3