ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 815/8160/13-а
касаційне провадження № К/990/8903/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Ханової Р.Ф.,  Хохуляка В.В., 

розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноробний завод КВЗ» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 (головуючий суддя - Яковлєв О.В., судді - Єщенко О.В., Крусян А.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноробний завод КВЗ» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування податкового повідомлення-рішення,-
УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Виноробний завод КВЗ» (далі - позивач, Товариство, платник) звернулось до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач, Управління, контролюючий орган), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.03.2013 №0000212200.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність податкового повідомлення-рішення, оскільки висновки контролюючого органу, на підставі яких вказане податкове повідомлення-рішення було прийняте, не ґрунтуються на фактичних обставинах, суперечать податковому законодавству і правилам бухгалтерського обліку.
Позивач посилається на правомірність сплати ним акцизного податку у порядку і розмірі, визначеному законом. Вважає, шо ним правильно сплачено акцизний податок за ставкою податку, визначеною для товару (продукцією) з кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД №2206 00 51 00. Вважає помилковим висновок контролюючого органу, що виготовлені та реалізовані напої мають бути додатково обкладені акцизним податком за кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД № 2206 00.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 30.09.2022 позов задовольнив повністю.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку про протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення, посилаючись на правомірність сплати платником акцизного податку за ставкою податку, визначеною для товару (продукцією) з кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД №2206 00 51 00. Суд взяв до уваги висновки експерта Одеської регіональної торгово-промислової палати від 18.03.2010 №УТЄ-689, висновки судово-економічної експертизи, яка призначена у межах розгляду справи № 1570/5441/2012, і висновки суду, сформульовані у зазначеній справі, рішення у якій набрали законної сили. 
П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 28.02.2023 апеляційну скаргу контролюючого органу задовольнив, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 скасував та ухвалив нове рішення, яким у позові відмовив.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність висновків контролюючого органу та наявність у відповідача належних підстав для донарахування акцизного податку. Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, керувався висновками контролюючого органу, викладеними в акті перевірки, та не взяв до уваги висновки експертизи з аналогічних питань, сформульованих за наслідками експертиз в аналогічній справі №1570/5441/2012. Суд дійшов висновку, що платник повинен сплачувати акцизний податок за кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД № 2206 00.
Позивач, не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанцій, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Підставою касаційного оскарження судового рішення скаржник визначає пункт 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 КАС України.
Скаржник посилається на положення частини другої статті 353 КАС України, яка передбачає, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
В касаційній скарзі позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення без врахування висновків Верховного Суду. викладених у постановах від 03.07.2018 у справі №917/1345/17, від 02.04.2019 у справі №822/1878/18.
Позивач зауважує, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи постанову, не дослідив докази, наявні у матеріалах справи, зокрема, не дослідив і не надав оцінку тому, що висновки акту перевірки, на підставі яких платнику визначені грошові зобов`язання з акцизного податку, що є предметом розгляду у цій справі, фактично ґрунтуються лише на висновках акту перевірки від 03.05.2012 №24/22-0/30827073/2, які були предметом розгляду у справі №1570/5441/2012, про що також зазначено в акті перевірки від 11.03.2013 №55/22-030827073/5. 
Скаржник доводить, що суд апеляційної інстанції не перевірив висновки акту перевірки, дослідив і не надав оцінку висновкам експерта Одеської регіональної торгово-промислової палати від 18.03.2010 №УТЄ-689 і висновкам судово-економічної експертизи, яка була призначена у межах розгляду справи №1570/5441/2012. Вважає, що суд апеляційної інстанції не дослідив обставини, встановлені під час розгляду справи №1570/5441/2012, і безпідставно не взяв до уваги висновки суду, сформульовані за наслідками розгляду зазначеної справи. Зауважує, що суд апеляційної інстанції не надав оцінку посиланням позивача на те, що висновки акту перевірки ґрунтуються лише на відомостях, які знаходяться в РУ Департаменту САТ ДПС України в Одеській області та інформації, на підставі якої складений також акт перевірки від 03.05.2012 №24/22-0/30827073/2, висновки якого були спростовані в суді під час розгляду справи №1570/5441/2012.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 03.04.2023 відкрив провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції, просив залишити його без змін. 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 10.02.2026 закінчив підготовку справи до касаційного розгляду, визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та призначив її до розгляду з 11.02.2026.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов наступного висновку.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду дійшов висновку наступного висновку.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що контролюючим органом згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), відповідно до наказу від 15.10.2012 №282 проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з питань дотримання вимог законодавства з питань виробництва та обігу спирту та алкогольних напоїв за період за період з 01.07.2011 по 31.12.2011, результати якої оформлені актом від 11.03.2013 року № 55/22-0/30827073/5 (далі - акт перевірки), за висновками якого встановлено порушення Товариством вимог: 
підпункту 213.1.1 пункту 213.1 статті 213, підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215, пункту 216.1 статті 216, пункту 226.9 статті 226 ПК України, що призвело до недоплати акцизного податку за грудень 2011 року на суму 8215364,30 грн;
підпункту 20.1.5 пункту 20.1 статті 20 ПК України, яке полягало у тому, що овариство відмовило у проведенні інвентаризації алкогольних напоїв;
абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), що мало вираз у тому, що Товариство здійснювало виробництво та реалізацію напоїв плодово-ягідних заброджених без марок акцизного податку встановленого зразка у кількості 3000060 пляшок ємністю 0,5 л на загальну суму 20254405,00 грн;
вимог КД У 00011050-15.9-3:2011 «Форми первинного обліку i лабораторного контролю у виноробній промисловості та вказівки про порядок їх застосування і заповнення», затвердженому 27.12.2010 Міністерством аграрної політики України, оскільки в купажних актах відсутні підписи технолога, бухгалтера, відсутні номенклатурні номери, номери аналізів, звіти цеху розливу не відповідають затвердженим формам, відсутні підписи відповідальних осіб.
При цьому, у акті перевірки було вказано, що при перевірці була використана інформація, яка була відображена в акті планової виїзної документальної перевірки Товариства від 03.05.2012 № 24/22-0/30827073/2, а також документи, які були вилучені правоохоронними органами в рамках КОЗП № 192 від 30.05.2012.
На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.03.2013 №0000212200, яким платнику збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Акцизний податок з вироблених в Україні за підакцизних товарів (виноробна продукція)», у сумі 12323046,45 грн, у тому числі, за основним платежем на суму 8215363,00 грн, за штрафними санкціями у розмірі 4107682,15 грн.
Основною підставою для визначення грошових зобов`язань з акцизного податку слугували висновки контролюючого органу про неправильне віднесення Товариством товару (продукції) до коду товару згідно з УКТ ЗЕД №2206 00 51 00.
Позивач не погодився із вказаним рішенням та звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом апеляційної інстанції спору, правомірності оспорюваного рішення та доводам скаржника, що викладені у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із такого.
За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.4, 14.1.145 пункту 14.1 статті 14 ПК України, акцизний податок - це непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції); підакцизні товари (продукція) - це товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.
Згідно з підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212, підпункту 212.3.1 пункту 212.3 статті 212, пункту 213.1 статті 213 ПК України платниками податку є особи - суб`єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів. Такі суб`єкти підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку - контролюючими органами за місцезнаходженням пункту продажу підакцизних товарів. Реєстрація здійснюється не пізніше граничного терміну подання декларації акцизного податку за місяць, в якому здійснюється реалізація підакцизних товарів. Отже, реєстрація контролюючими органами таких платників, як платників акцизного податку здійснюється автоматично при поданні ними декларації з акцизного податку до контролюючих органів, які обслуговують адміністративно-територіальні одиниці, на яких розташовано пункти продажу підакцизних товарів.
Підпунктом 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Згідно з абзацом 2 підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу (нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, а також паливо моторне альтернативне), безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.
За правилами підпункту 214.1.4 пункту 214.1 статті 214 ПК України у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.
3гідно підпункту 215.3.1 пункту 213.1 статті 213 ПК України акцизний податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками для спирту етилового та інших спиртових дистилятах, алкогольних напоїв, пива: 
- 2206 00 (код товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД), крім 2206 00 31 00, 2206 00 51 00, 2206 00 81 00, а саме інші зброджені напої (наприклад, сидр, перрі (грушевий напій), напій медовий); суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, в іншому місці не зазначені (з доданням спирту) - підлягає оподаткуванню за ставкою 45,87 грн за 1 літр 100-відсоткового спирту;
- 2206 00 31 00, 2206 00 51 00, 2206 00 81 00 (коди товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД), а саме сидр і перрі (без додання спирту) - підлягає оподаткуванню за ставкою 0,46 грн за 1 літр.
В свою чергу, наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 10.10.2007 № 255 «Про затвердження національних стандартів, змін до національних стандартів, скасування міждержавних стандартів та внесення змін до наказів Держспоживстандарту» затверджено національні стандарти України з наданням чинності ДСТУ 4836 «Сидри. Загальні технічні умови».
Відповідно до ДСТУ 4836 «Сидри. Загальні технічні умови» під час виробництва сидрів заборонено: використання сировини, непередбаченої чинними нормативними документами або у кількостях, що не відповідають встановленим нормам; додавання різних барвників та ароматизаторів; використання спирту етилового або спиртованих виноматеріалів та сусла (містеля); додавання замінників цукру (сахарину, аспартаму і т.п.); фасування продукції у тару, виготовлену із матеріалів, не дозволених центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я України.
В залежності від об`ємної частки етилового спирту сидри поділяють на: легкі (1,2 - 4,9%), звичайні (5,0 - 6,9 %), міцні (7,0-8,5%).
При цьому, згідно пункту 216.1 статті 216 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань щодо підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України, є дата їх реалізації особою, яка їх виробляє, незалежно від цілей і напрямів подальшого використання таких товарів (продукції), крім випадків, зазначених у статтях 225 та 229 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 226.6 статті 226 ПК України маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється.
За приписами пункту 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані алкогольні напої та тютюнові вироби з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон № 481/95-BP (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Абзацом 3 частини четвертої статті 11 Закону № 481/95-BP встановлено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.
Як встановлено судом першої інстанції, в акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що Товариство здійснювало виробництво напоїв плодово-ягідних зброджених згідно з TI 00011050-5326-2010 «Технологічна інструкція з виробництва напоїв зброджених «Добра вишня», «Добра горобина», «Добра малина», «Добра слива», «Добра смородина», «Добра суниця», «Добре яблуко», «Добра журавлина», «Добрий персик», яка була розроблена відповідно до ТУ У 15.9-32184130-003:2009 «Напої плодово-ягідні зброджені. Технічні умови». На титульному аркушi ТУ У 15.9-32184130-003:2009 «Напої плодово-ягіднi зброджені. Технічні умови», у сертифікатах відповідності на напої плодово-ягідні зброджені № UA1.033.X007006-11 термін дії з 30.05.2011 до 12.12.2011 та у атестаті виробництва № UA3.033.0120-10 від 02.04.2010, які видані ДП «Одесастандартметрологія», напоям плодово-ягідним збродженим в асортименті зазначений код ДКПП 15.94.10.
Використана інформація була отримана з акту планової виїзної документальної перевірки Товариства від 03.05.2012 р. № 24/22-0/30827073/2.
Згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК-016-97, затвердженим i введеним в дію наказом Держстандарту України від 30.12.1997 №822, код ДКПП 15.94.10 відповідає коду товару згідно УКТ ЗЕД 2206.
Вищевказані напої плодово-ягідні зброджені в заявках розрахунках на придбання марок акцизного були прирівняні суб`єктом господарювання до сидрiв без додання спирту (код УКТЗЕД 2206 00 51 00) та оподатковувались за відповідними ставками акцизного податку.
Згідно вимог КД У 00011050-15.94.10-2:2008 «Основні правила виробництва та зберігання плодово-ягідних вин і сидру», сидр - слабоалкогольний напій, виготовлений методом повного або часткового спиртового бродіння яблучних соків з подальшим можливим насиченням двооксидом вуглецю ендогенного або екзогенного походження. Під час виробництва сидрів допускається використовувати концентровані яблучні соки як підсолоджуючий інгредієнт перед та (або) після бродіння (до 50 % у перерахунку на відновлений сік) і мед натуральний, а також проведення спеціальних технологічних прийомів (додавання рослинної таніномісткої сировини, біологічне кислотопониження та ін.) для забезпечення специфічних властивостей напою. Відповідно до вимог пункту 7 КД У 00011050 15.94.10-2:2008 «Основні правила виробництва та зберігання плодово-ягідних вин і сидру» сидр повинен вироблятися згідно з вимогами ДСТУ 4836 «Сидри. Загальні технічні умови» за технологічними інструкціями, затвердженими у встановленому порядку.
Під час виробництва сидрів заборонено: використання сировини, непередбаченої чинними нормативними документами або у кількостях, що не вiдповiдають встановленим нормам; додавання різних барвників та ароматизаторів; використання спирту етилового або спиртованих виноматеріалів та сусла (містеля); додавання замінників цукру (сахарину, аспартаму і т.п.); фасування продукції у тару, виготовлену із матеріалів, не дозволених центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я України.
Відповідно до ДСТУ 4836 «Сидри. Загальні технiчнi умови» в залежності від об`ємної частки етилового спирту сидри поділяють на: легкі (1,2 - 4,9 %), звичайні (5,0 - 6,9 %), міцні (7,0-8,5%).
Згідно з підпунктом 3.4.1 пункту 3.4 ТУ У 15.9-32184130-003:2009 «Напої плодово-ягідні зброджені. Технічні умови» для виготовлення напоїв плодово-ягідних зброджених використовують у тому числі горобину чорноплідну, горобину звичайну, смородину чорну, сливу i аличу крупноплідні, аличу дрібноплідну, вишні, журавлину, персики, плоди малини, суницю, соки плодово-ягідні і т.п., а також ароматизатори харчові.
Підпунктом 3.3.2 ТУ У 15.9-32184130-003:2009 визначено, що «Напої плодово-ягідні зброджені. Технічні умови» об`ємна частка етилового спирту в напоях плодово-ягідних зброджених складає 14,0 %.
Відповідно до пункту 226.6 статті 226 ПК України та вимог пункту 5 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 сотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового вiд 1,2 до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється.
Таким чином, сидри без додання спирту не підлягають маркуванню марками акцизного податку, оскільки об`ємна частка етилового спирту в них не перевищує 8,5 % об.
Напої плодово-ягідні зброджені повинні позначатися марками акцизного податку у відповідності до вимог пункту 226.6 статті 226 ПК України.
Відповідно до підпункту 215.2.1 пункту 215.2 статті 215 ПК України ставки податку встановлюються цією статтею і є єдиними на всій території України.
Вказані обставини слугували підставою для висновку контролюючого органу про те, що напої плодово-ягідні зброджені, які виготовлялись Товариством відповідно до вимог ТУ У 15.9-32184130-003:2009 з об`ємною часткою етилового спирту 14,0 % об., при виробництві яких використовуються ароматизатори та інші речовини, які заборонено використовувати при виробництві сидру, та які маркуються марками акцизного податку виходячи з об`ємної частки етилового спирту, принципово відрізняються за технологією виробництва і не можуть прирівнюватися до сидрiв без додання спирту за кодом УКТ ЗЕД 2206 00 51 00».
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку необґрунтованість доводів контролюючого органу, що напої плодово-ягідні зброджені, які виготовлялись Товариством, відносяться до інших зброджених напоїв код товару згідно ДКПП 15.94.10, код товару згідно УКТ ЗЕД 2206 00 - інші зброджені напої (наприклад сидр, перрі, грушевий напій, напій медовий), суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями в іншому місці не зазначені (додаванням спирту) та оподатковуються відповідно до вимог підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України за ставкою акцизного податку 42,12 грн за 1 літр 100% спирту.
Зокрема, суд першої інстанції установив, що підставою для визначення платнику грошових зобов`язань з акцизного податку у цій справі слугували висновки акту перевірки, які ґрунтуються на даних акту планової виїзної документальної перевірки Товариства від 03.05.2012 №24/22-0/30827073/2, висновки якої були предметом розгляду у справі №1570/5441/2012. Аналогічне за змістом порушення було встановлене у акті перевірки від 11.03.2013 №55-22-0/30827073/5, який є підставою для прийняття оскаржуваного у даній справі податкового повідомлення рішення від 22.03.2013 №000021220.
Так, в межах справи №1570/5441/2012 було проведено судово-економічну експертизу, яка розглядала питання документального підтвердження правомірності застосування позивачем податкової пільги, передбаченої частиною третьою статті 2, частинами сьомою, восьмою статті 3 Закону № 481/95-BP за квітень 2010 - січень 2011 року.
Також, за висновком судово-економічної експертизи експерт дійшов висновку про непідтвердження висновків акту перевірки від 03.05.2012 №24/22-0/30827073/2 щодо порушення Товариством вимог пункту 213.1статті 213, підпункту 213.3.5 пункту 213.3 статті 213, підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215, пункту 225.9 статті 225 ПК України, частини третьої статті 2, частин сьомої, восьмої статті 3 Закону №481/95-BP, у періоді лютий 2011 року - червень 2011 року щодо заниження акцизного податку на загальну суму 72895662,82 грн, в тому числі по періодах: березень 2011 року на суму 72851115,53 грн; травень 2011 року на суму 44547,29грн.
Експерт у висновку вказав, що не видається за можливе документально підтвердити зазначені в акті від 03.05.2012 № 24/22-0/30827073/2 порушення Товариством вимог, зокрема, пункту 213.1 статті 213, підпункту 213.3.5 пункту 213.3 статті 213, підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215, пункту 225.9 статті 225 ПК України, частини третьою 3 статті 2, частин сьомої, восьмої статті 3 Закону №481/95-ВР у періоді лютий 2011 - червень 2011, що призвели до заниження акцизного податку на загальну суму 72895662,82 грн, в тому числі по періодах: березень 2011 року на суму 72851115,53 грн, травень 2011 року - 44547,29 грн, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи: документальних даних, що характеризують операції по використанню TOB «Винзавод «Південні вікна» у виробництві підакцизних товарів, придбаних у Товариства виноматеріалів, фактичний вихід готової продукції, переміщення сировини та готової продукції, роботу орендованих складських приміщень, та даних відносно сплати TOB «Винзавод «Південні вікна» до бюджету акцизного збору (податку) за період діяльності 01.04.2010-30.06.2011; правової оцінки дійсності довідок ДПІ у Приморському районі м. Одеси (№27394/10/15-2 від 12.05.2010, № 60310/10/15-2 від 10.08.2010, № 84411/10/15-2 від 04.11.2010, № 431/10/15-2 від 11.01.2011), додатків до ліцензії №454 у період проведення Товариством господарських операцій поставки виноматеріалів на адресу TOB «Винзавод «Південні вікна» без нарахування у складі ціни та сплати акцизного збору (податку), так як законодавчо не передбачено проведення первинним виробником перевірки достовірності наданих контрагентом завірених копій додатків до ліцензії, податкових довідок відносно статусу виробника підакцизних товарів, та здійснення контролю за обсягами виробництва, реалізації продукції (у т.ч. виготовленої з виноматеріалів) підприємства вторинного виноробства і сплатою ним до бюджету податків.
Щодо питання про відображення у висновках акту від 27.11.2012 №177/22-0/30827073/27 порушень в частині заниження за період з 01.04.2010 по 30.06.2011 Товариством акцизного податку у сумі 299512952,14 грн та застосування ставки акцизного збору по напоям плодово - ягідним збродженим для тари ємністю 0,5 л. в період з 01.04.2010 по 31.08.2010 за ставкою 2,380 грн, за період з 01.09.2010 по 31.12.2010 за ставкою 2,758 грн і в період з 01.01.2011 по 30.06.2011 за ставкою 2,948 грн; для тари ємністю 0,7 л. в період з 01.04.2010 по 31.08.2010 за ставкою 3,332 грн та для напоїв винних ароматизованих для тари ємністю 0,5 л у грудні 2010 року за ставкою 3,349 грн і в березні 2011 року за ставкою 3,580 грн - проведеним дослідженням не підтверджено у повному обсязі.
Щодо питання про відображення у висновках акту від 11.03.2013 № 55/220/30827073/5 порушення Товариством приписів підпункту 213.1.1 пункту 213.1 статті 213, підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215, пункту 216.1 статті 216, пункту 226.9 статті 226 ПК України щодо недоплати акцизного збору у сумі 8215364,30 грн в ході проведеного дослідження не підтверджено в повному обсязі.
Також, суд першої інстанції встановив, що висновком експерта Одеської регіональної торгово-промислової палати від 18.03.2010 №УТЭ-689 встановлено відповідність вироблених напоїв плодово-ягідних зброджених коду УКТ ЗЕД 2206 00 51 00 (копія висновку додається до акту).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновок судово-економічної експертизи, яка призначена ухвалою суду від 31.01.2013 у справі №1570/5441/2012, має суттєве значення для визначення правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 22.03.2013 №000021220, оскільки, як зазначалося в самому акті перевірки, що став підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, контролюючим органом були використані саме висновки акту перевірки, по яким у справі №1570/5441/2012 призначено судово-економічну експертизу. 
В свою чергу, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, взяв до уваги лише висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 11.03.2013 № 555/22-0/30827073/5, не врахувавши при цьому обставин, встановлених у справі №1570/5441/2012. Суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що обставини, встановлені судом у справі №1570/5441/2012 не мають відношення до обставин цієї справи, оскільки в основу акта перевірки у цій справі були покладені висновки акту перевірки, який був предметом дослідження у справі №1570/5441/2012.
Суд апеляційної інстанції, встановивши зазначені вище обставини, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, який надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, з урахуванням фактичних обставин і правових підстав, заперечень проти них, визнав обґрунтованими вимоги позивача. Рішення суду першої інстанції відповідає закону і скасоване судом апеляційної інстанції помилково.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (частина перша статті 352 КАС України).
Переглянувши судове рішення суду, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що при ухваленні рішення, суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду апеляційної інстанції - скасувати із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноробний завод КВЗ» задовольнити.
Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 скасувати, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова   В.В. Хохуляк