Ухвала

24 березня 2026 року
м. Київ

справа № 705/3262/25
провадження № 61-2618ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крат В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області про підсудність невирішених справ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уманського міськрайонного суду Черкаської області про підсудність невирішених справ.

Позов обґрунтовано тим, що згідно із статтями 120, 210, 274, 279 ЦПК України загальний процесуальний строк розгляду позову становить 90 або 60 днів і продовженню не підлягає, а за статтею 126 ЦПК України із закінченням строку право судді на вчинення процесуальних дій втрачається. І тільки протягом встановленого терміну та з огляду на перебіг процесуальних строків ухвалюється рішення суду за статтями 258, 259 ЦПК України іменем України. Розгляд справи в межах процесуального закону це судовий розгляд, а за межами позасудовий, в якого інша підсудність і судочинство, а суд і судді діють без повноважень іменем власного суду. Справа залишається невирішеною, провадження необхідно припинити та утилізувати без апеляційного оскарження як наслідок несправедливого правосуддя.

Позивач зазначав, що Уманський міськрайонний суд тихо, не публічно нав`язує незаконний розгляд, що приводить до багатьох розбіжностей і порушення невід`ємних прав позивача. Вибірково про це свідчить справа № 705/180/25 (2/705/2313/25) щодо Уманської міської ради про зміну цільового провадження земельної ділянки. Пройшло 63 дні при нормі 60 днів і справа так і не вирішена. Суд продовжує її розгляд не по правилам, навіть незважаючи на повторну участь попереднього судді про залишення позову без розгляду і висновок Верховного Суду, що без розгляду дорівнює розгляд по суті та постанову Черкаського апеляційного суду від 06 травня 2025 року по цій справі з огляду на форму і зміст.

Просив визнати справи за межами законних строків невирішеними та непідсудними Уманському міськрайонному суду з метою подальшого розгляду. Прийняті рішення визнати неправосудними, що не підлягають оскарженню, справу утилізувати, а судовий збір та судові витрати, понесені сторонами, повернути в повному обсязі. Судовий збір стягнути з відповідача автоматично за неправильну концепцію протягом 5 місяців розгляду і композицію без віри і довіри до суду справи № 705/180/25.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2025 року залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року, в задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивованоі тим, що:
звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач у справі - Уманський міськрайонний суд Черкаської області розглядає справи поза межами процесуальних строків, зокрема вказує на справу № 705/180/25-2, 705/2313/25;
ОСОБА_1 не надав суду будь-яких доказів в підтвердження своїх позовних вимог.
окрім того, в прохальній частині ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення суду у зазначених ним справах, фактично заявляючи цей позов ОСОБА_1 підміняє ним апеляційний перегляд, що є неприпустимим.
позивач не довів належними та допустимими доказами порушення відповідачем своїх прав чи законних інтересів.

ОСОБА_1 25 лютого 2026 року через підсистему Електронний суд подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року.

Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2026 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, зокрема, вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи. 

У березні 2026 року ОСОБА_1 на виконання ухвали Верховного Суду від 03 березня 2026 року подав уточнену касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення. 

В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 підставою касаційного оскарження судових рішень вказує пункт 1 частини першої статті 411 ЦПК України, а саме: судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду. В уточненій касаційній скарзі вказується, що суд перевищив строк розгляду вдвічі і судове рішення від 19 листопада 2025 року прийняв після втрати своїх повноважень.

Касаційна скарга підлягає поверненню з таких мотивів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 

Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду (пункт 1 частини першої статті 411 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала (частина шоста статті 393 ЦПК України).

Касаційний суд вже вказував, що неповноважним необхідно вважати склад суду, якщо справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді, строк повноважень якого закінчився; справу розглянуто і вирішено особою, яка не є суддею цього суду; справу передано на розгляд судді з порушенням встановленого порядку розподілу судових справ або з порушенням принципу незмінності складу суду; справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді, який брав участь у її вирішенні; справу, яку належить розглядати колегіально, розглянуто і вирішено суддею одноособово (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 грудня 2022 року в справі № 183/4809/19 (провадження № 61-1217св22)).

Аналіз уточненої касаційної скарги свідчить, що її мотивувальна частина складається із викладення обставин справи та містить формальне посилання на неправильність та незаконність судового рішення і у ній відсутнє обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України. Особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовує передбачену пунктом 1 частини першої статті 411 ЦПК України підставу касаційного оскарження судових рішень. Особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовує чому справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду. Зазначення про те, що суд перевищив строк розгляду вдвічі не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 411 ЦПК України та не свідчить про обґрунтування особою, яка подала касаційну скаргу, підстав касаційного оскарження та не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України). Тому особою, яка подала касаційну скаргу, не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, і згідно пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга підлягає поверненню. 

Крім цього, повернення касаційної скарги не є перешкодою у доступі до правосуддя, оскільки повернення касаційної скарги не обмежує право особи в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду.

Керуючись статтями 260, 389, 392, 393 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат