У х в а л а
25 лютого 2026 року
м. Київ 
Справа № 761/43983/17
Провадження № 61-7308ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження
за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця), інтереси якої представляє адвокат Гук Альона Юріївна (далі - адвокат),
на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року
у справі за позовом скаржниці до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» в особі Тимчасової адміністрації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач) про визнання кредитного договору недійсним і
в с т а н о в и в :
1. У грудні 2017 року скаржниця подала до суду позов, у якому просила визнати недійсним кредитний договір № 744/П/99/2007/840 від 29 листопада 2007 року, який вона уклала з Відкритим акціонерним товариством Комерційним банком «Надра».
2. 21 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову.
3. 23 квітня 2025 року Київський апеляційний суд ухвалив постанову, згідно з якою залишив без змін рішення суду першої інстанції.
4. 10 червня 2025 року адвокат в інтересах скаржниці поштою подала до Верховного Суду касаційну скаргу (вх. № 17819/0/220-25 від 16 червня 2025 року), у якій просила скасувати оскаржені рішення й ухвалити нове або скерувати справу на новий розгляд до апеляційного суду.
5. 11 вересня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив без руху касаційну скаргу та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення копії тієї ухвали. Скаржниця мала зазначити про відсутність або наявність у неї електронного кабінету, надати копії доданих до касаційної скарги матеріалів для відповідача, сплатити 1 280,00 грн судового збору та подати оригінал документа про його сплату разом із копією для іншого учасника справи.
6. 22 і 24 вересня 2025 року адвокат в інтересах скаржниці подала до Верховного Суду дві заяви про усунення недоліків касаційної скарги, згідно з якими усунула недоліки останньої.
7. Скаржниця у касаційній скарзі просила поновити їй строк на касаційне оскарження. Мотивувала тим, що 23 квітня 2025 року апеляційний суд ухвалив оскаржену постанову, повний текст якої склав 12 травня 2025 року.
7.1. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).
7.2. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).
7.3. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень 23 квітня 2025 року апеляційний суд ухвалив оскаржену постанову, повний текст якої склав 12 травня 2025 року. Оскільки скаржниця подала касаційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови апеляційного суду, вона дотримала вимогу, передбачену частиною першою статті 390 ЦПК України. Тому відсутні підстави для задоволення клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
8. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).
9. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у визначений законом строк із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбаченої у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження:
- суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків, викладених у постановах 
Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-187цс16, від 25 грудня 2013 року у справі № 118цс13, від 16 січня 2013 року у справі № 6-161цс12, 
Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц, від 3 липня 2018 року у справі № 917/1345/17, 
Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року справі № 355/385/17, 
Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15, від 29 травня 2019 року у справі № 539/1582/16, від 27 березня 2019 року у справі № 607/15555/17 від 20 жовтня 2020 року у справі № 456/3643/17, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14, від 20 листопада 2024 року у справі № 520/820/17, від 24 липня 2024 року у справі № 646/857/18, 
Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2019 року у справі № 395/499/16, від 27 листопада 2019 року у справі № 522/18855/16, від 27 серпня 2020 року у справі № 159/3983/15, від 24 квітня 2020 року у справі № 522/25151/14-ц, від 2 жовтня 2020 року у справі № 140/2589/15-ц, від 6 квітня 2020 року у справі № 293/780/18, від 28 квітня 2020 року у справі № 263/16688/17, 28 червня 2023 року у справі № 464/6785/14-ц, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22, 
Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 24 листопада 2021 року у справі № 161/14197/20, 
Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 вересня2021 року у справі № 580/6090/20, 
Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 січня 2021 року у справі № 906/1077/19;
- апеляційний суд не надав належної оцінки зібраним доказам у їх сукупності щодо факту видачі кредитних коштів, а також не встановив реальності настання наслідків і факту належного ознайомлення позичальниці з умовами кредитування;
- суд апеляційної інстанції не взяв до уваги такі докази: копії заяви скаржниці начальнику Шевченківської окружної прокуратури, заяви до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, листа Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 10/02/11638 від 4 червня 2024 року, листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби від 18 червня 2024 року, листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 червня 2024 року, листа Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2024 року, постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, заяви від 15 квітня 2025 року, листа Головного управління Національної поліції у м. Києві від 14 квітня 2025 року, висновку експерта № 232 від 16 грудня 2010 року. Суд не навів в оскарженому судовому рішенні вмотивованого обґрунтування відхилення цих доказів, що засвідчує неповноту дослідження обставин справи;
- під час апеляційного розгляду справи скаржниця наголошувала на необхідності призначення судово-почеркознавчої експертизи анкети-заяви, оскільки факт підписання цього документа категорично заперечує. Апеляційний суд усно відмовив у задоволенні клопотання скаржниці про призначення експертизи анкети-заяви, яке було в апеляційній скарзі, та не вирішив клопотання, яке скаржниця заявила 23 квітня 2025 року під час судового засідання;
- банк не надав суду оригінали документів, стверджуючи про їхнє вилучення правоохоронними органами, що спростовує офіційна відповідь Головного слідчого управління МВС України. Через ненадання відповідачем оригіналів анкети-заяви та касових ордерів позивачка була позбавлена можливості провести судово-почеркознавчу експертизу для підтвердження факту фальсифікації її підпису.
Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в :
1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року.
2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» в особі Тимчасової адміністрації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання кредитного договору недійсним.
3. Витребувати з Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу № 761/43983/17.
4. Надіслати відповідачу копію касаційної скарги з доданими до неї матеріалами; роз`яснити йому право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді		Д. А. Гудима	
		Є. В. Краснощоков	
		П. І. Пархоменко