УХВАЛА

09 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 924/560/24 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду: 
Губенко Н. М., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія"

на рішення Господарського суду Хмельницької області
у складі судді Танасюк О. Є.
від 18.02.2025 та
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Філіпова Т. Л. - головуючий, Бучинська Г. Б., Василишин А. Р.
від 15.01.2026 

за позовом Керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кам`янець-Подільської міської ради, Західного офісу Державної аудиторської служби України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" Кам`янець-Подільської міської ради
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 3 178 271,04 грн, 

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року Керівник Кам`янець-Подільської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Хмельницької області в інтересах держави в особі Кам`янець-Подільської міської ради, Західного офісу Державної аудиторської служби України з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" Кам`янець-Подільської міської ради про:
- визнання недійсними додаткових угод № 2 від 25.08.2021, № 3 від 31.08.2021, № 4 від 14.09.2021, № 5 від 23.10.2021, № 6 від 26.10.2021, № 7 від 23.11.2021, № 8 від 30.11.2021 до договору № 585 від 08.06.2021, укладеного між Комунальним підприємством "Міськтепловоденергія" Кам`янець-Подільської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія";
- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" на користь Кам`янець-Подільської міської ради 3 178 271,04 грн, перерахованих за товар, який не отримано відповідно до умов договору № 585 від 08.06.2021.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 18.02.2025 у справі № 924/560/24 позов задоволено частково. Визнано недійсними додаткові угоди №2 від 25.08.2021, № 3 від 31.08.2021, № 4 від 14.09.2021, № 5 від 23.10.2021, № 6 від 26.10.2021, № 7 від 23.11.2021, № 8 від 30.11.2021 до договору № 585 від 08.06.2021, укладеного між Комунальним підприємством "Міськтепловоденергія" Кам`янець-Подільської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія". Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" на користь Кам`янець-Подільської міської ради кошти в сумі 3 178 269,25 грн, перераховані за товар, який не отримано відповідно до умов договору № 585 від 08.06.2021. У задоволенні решти позову - відмовлено.

Постановою від 15.01.2026 Північно-західний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.02.2025 у справі № 924/560/24.

16 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.02.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі № 924/560/24.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", Судом встановлено, що її слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). 

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

З тексту касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" вбачається що підставою касаційного оскарження рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.02.2025 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі № 924/560/24 є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права за наявністю виключних випадків, передбачених пунктами 1 та 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував норму права у подібних правовідносинах без урахування висновку, викладеного у постановах Верховного Суду; відсутній висновок щодо застосування норма права в практиці Верховного Суду.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" зауважує, що судом не було застосовано статті 73, 74 Господарського процесуального кодексу України та, відповідно, не враховано довідки Торгово промислової Палати у відповідності із постановою Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 912/898/18.

Наведені вище доводи визнаються Судом належним обґрунтуванням наявності виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, для відкриття касаційного провадження.

Водночас Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" також зазначає, що в порядку пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України:
- суд не застосував частину 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та не врахував висновків, викладених у постанові "Об`єднаної палати Верховного Суду по справі № 922/2321/22", тоді як справа № 922/2321/22 на розгляд об`єднаної палати не передавалася;
- Західним апеляційним господарським судом порушено частину 1 статті 216 Цивільного кодексу України та не було враховано останню актуальну практику щодо застосування двосторонньої реституції у розумінні постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2024 у справі № 918/1043/21, тоді як в апеляційному порядку справа № 924/560/24 переглядалася Північно-західним апеляційним господарським судом;
- не було застосовано статтю 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішення ЄСПЛ від 05.04.2005 у справі "Афанасьєв проти України", без вказівки в якій саме постанові Верховного Суду викладені висновки щодо застосування наведеної норми, які не врахував суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови.

Суд звертає увагу, що якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, він повинен чітко та конкретно вказати норму/норми (пункт, частину, статтю) права, яку, на його думку, невірно застосували/не застосували/порушили суди першої та/або апеляційної інстанцій, навести постанову Верховного Суду (номер справи і дату її ухвалення), в якій викладено висновок щодо застосування саме цієї норми права, який не врахували суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

При цьому, Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які не наведені або нечітко сформульовані у її тексті, оскільки вказане свідчитиме про порушення судом принципу змагальності сторін.

Також, у разі визначення підставою касаційного оскарження судових рішень у справі наявність виключного випадку, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник повинен чітко зазначити конкретну норму (норми) права (пункт, частину, статтю) щодо якої (яких) відсутній висновок Верховного Суду її (їх) застосування і висновок щодо застосування якої (яких) необхідно зробити Верховному Суду. 

Натомість пославшись на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" не вказало яку саме норму/норми права застосував суд апеляційної інстанції, щодо застосування якої/яких відсутні висновки Верховного Суду її/їх застосування.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" в своїй касаційній скарзі зазначає, що:
- "2. В порядку п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України судом було невірно застосовано ст. 652 Цивільного кодексу України (ЦКУ), дозволяє зміну договору внаслідок істотної зміни обставин";
- "6. В порядку п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України судом було проігноровано рішення Конституційного Суду України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003";
- "7. В порядку п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України не було застосовано основоположну доктрину цивільного та господарського права, що розкрита у Постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року № 126/2200/20".

Згідно із пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу. У разі подання касаційної скарги з цієї підстави, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, або вказати яке (які) клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд необґрунтовано відхилив, що могло б давати підстави для висновку про порушення судом норм процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд у розумінні частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України. 

Однак Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", посилаючись на виключний випадок, передбачений пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не наводить обставин, вказаних у частинах 1, 3 статті 310 цього Кодексу, та, відповідно й не обґрунтовує їх належним чином.

Також, статтею 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 4 статті 293 цього Кодексу.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що повний текст постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі № 924/560/24 складений 23.01.2026, отже з цього моменту почався перебіг двадцятиденного строку, встановленого для її оскарження в касаційному порядку. Таким чином, останнім днем для подання касаційної скарги на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі № 924/560/24 було 12.02.2026 включно, після цього процесуальний строк вважається таким, що пропущений.

Із касаційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" звернулося 16.02.2026, тобто після перебігу строку, встановленого для подання касаційної скарги, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" зазначає, що повний текст постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі № 924/560/24 отриманий 26.01.2026 о 18:30, на підтвердження чого додає відповідний скріншот екрану, однак не порушує питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з позовної заявою) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки у даній справі позов поданий у 2024 році, то для вирахування розміру сплати судового збору застосовується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 3 028,00 грн, оскільки статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року встановлений у розмірі 3 028,00 грн.

Частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи викладене, судовий збір за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.02.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі № 924/560/24 підлягав сплаті у сумі 110 192,06 грн, а саме: (21 196,00 грн (7 вимог немайнового характеру х 3 028,00 грн) + 47 674,04 грн (1,5% від 3 178 269,25 грн)) х 200% х 0,8.

Проте до касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до приписів частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом 2 частини 1 цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

Згідно із абзацом 1 частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" залишається без руху на підставі частин 2 та 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України із наданням скаржнику строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом:
- викладення належного обґрунтування виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, в межах доводів, зазначених у пунктах 1, 4 та 5 розділу "Щодо обставин оскарження" касаційної скарги, з урахуванням вказівок Верховного Суду, наведених в цій ухвалі;
- визначення чи є підставою касаційного оскарження наявність виключного випадку, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України; у разі визначення підставою касаційного оскарження наявність виключного випадку, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, - викладення його належного обґрунтування, з урахуванням вказівок Верховного Суду, наведених в цій ухвалі;
- визначення чи є підставою касаційного оскарження наявність виключного випадку, передбаченого пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України; у разі визначення підставою касаційного оскарження наявність виключного випадку, передбаченого пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, - викладення його належного обґрунтування, з урахуванням вказівок Верховного Суду, наведених в цій ухвалі;
- подання заяви/клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.02.2025 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі № 924/560/24;
- надання Суду документів, що підтверджують сплату судового збору за подання касаційної скарги рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.02.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі № 924/560/24 у встановлених законом порядку та розмірі, а саме у сумі 110 192,06 грн.

Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 292 та пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки касаційна скарга залишається без руху, Суд не розглядає клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" про передачу справи № 924/560/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.02.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 у справі № 924/560/24 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", що у разі неусунення недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк така касаційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню особі, що звернулася із касаційною скаргою.

4. Попередити Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", що у разі не подання заяви/клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду Н. М. Губенко