УХВАЛА

01 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 519/309/24
провадження № 61-34ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору,

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Южного міського суду Одеської області від 17 грудня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Верховний Суд ухвалою від 06 січня 2026 року вказану касаційну скаргу залишив без руху та встановив заявнику строк для усунення її недоліків.

Залишаючи без руху Верховний Суд зазначив, що подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору, про що Верховний Суд склав акт № 2 від 02 січня 2026 року.

Станом на 09 лютого 2026 року заявник вказані в ухвалі Верховного Суду від 06 січня 2026 року недоліки не усунув, зокрема, не надав документи, що підтверджують сплату судового збору.

Верховний Суд ухвалою від 09 лютого 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Южного міського суду Одеської області від 17 грудня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя визнав неподаною та повернув заявнику.

31 березня 2026 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги, в якій зазначено, що документ про сплату судового збору міститься в матеріалах касаційного провадження. 

У частині другій статті 133 ЦПК України зазначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Підстави повернення судового збору передбачені статтею 7 Закону України «Про судовий збір». Зокрема, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги (пункт 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

Вивчивши заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору вважаю, що вона задоволенню не підлягає, оскільки в матеріалах касаційного провадження відсутні докази сплати судового збору, про що Верховний Суд склав акт № 2 від 02 січня 2026 року.

Не поданий документ про сплату судового збору і при зверненні до суду із заявою про повернення судового збору

Заявник не позбавлений можливості повторно звернутися до Верховного Суду з заявою (клопотанням) про повернення судового збору, надавши документ, що підтверджує сплату судового збору.

Керуючись статтею 7 Закону України «Про судовий збір», статтею 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя 	А. І. Грушицький