ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року 
м. Київ

справа № 127/10070/25
адміністративне провадження № К/990/27330/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Брижан Ангеліни Сергіївни 
на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2025 року (головуючий суддя - Король О.П.)
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року (головуючий суддя - Курко О. П., судді: Ватаманюк Р.В., Боровицький О.А.)
у справі № 127/10070/25 
за позовом ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. 
I. ПРОЦЕДУРА
1. У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив: 
- визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 № 4599-1 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та поновити строк на її оскарження;
- визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 30 листопада 2024 року № 4599-1;
- провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП закрити. 
2. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2025 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року, заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду з позовом залишено без задоволення, а позовну заяву - без розгляду на підставі частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
3. 25 червня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Брижан А.С. на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року у справі № 127/10070/25. Заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
4. Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
5. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі частини третьої статті 123 КАС України, оскільки позивач пропустив встановлений частиною другою статті 286 КАС України строк звернення до суду з позовом, а викладені обґрунтування у заяві про поновлення строку не свідчать, що позивачем пропущений строк на оскарження постанови з підстав, що пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, які не залежали від волі позивача та унеможливили звернення до суду з позовом про скасування спірної постанови у встановлений процесуальним законом строк. Таким чином, надаючи оцінку обставинам в цілому, суди дійшли висновку, що підстави, вказані позивачем у заяві для поновлення процесуального строку звернення до адміністративного суду, є неповажними. 
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
6. В обґрунтування касаційної скарги скаржник вказує на неправильне застосування судами попередніх інстанцій, зокрема, частин першої та третьої статті 123 КАС України. 
7. Скаржник зазначає, що відмовляючи в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки обставинам вказаним в заяві, поставились до них формально, а, відтак, дійшли помилкового висновку про залишення адміністративного позову без розгляду. 
8. Скаржник звертає увагу на те, що при поданні позовної заяви зазначав, що перебуває на військовій службі з 01 грудня 2024 року у Військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження ВЛК та подальшого перебування на полігоні фізично не мав доступу до засобів зв`язку та не міг подати позов у строки, передбачені законом.
9. Суди не врахували, що станом на день звернення до суду з позовом він продовжував проходити військову службу, що вимагає від нього постійного перебування за місцем дислокації військової частини для виконання покладених обов`язків, що певною мірою ускладнює можливість військовослужбовця своєчасно звернутися до суду в умовах дії правового режиму воєнного стану, як і своєчасно скористатися правом на юридичну допомогу, оскільки цього не дозволяє зробити особливість проходження військової служби.
10. На думку скаржника, суди попередніх інстанцій неправильно встановили момент обізнаності про існування спірної постанови № 4599-1 від 30 листопада 2024 року, оскільки він її не отримував, а фактичне ознайомлення з постановою відбулося лише 19 березня 2025 року через повідомлення в додатку «Дія». 
11. Скаржник наголошує, що під час складання спірної постанови присутній не був, пропозиції ознайомитись та підписати її не отримував, а тому не міг відмовитись від підпису. 
12. Як стверджує скаржник, суди попередніх інстанцій, визнаючи неповажними причини пропуску строку звернення до суду, не надали належної оцінки та не дослідили належним чином подані ним документи, не вчинили дій, які сприяли з`ясуванню достовірної інформації щодо дійсної дати отримання спірної постанови. Отже, відмовляючи в задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду, суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки обставинам, які наведені в заяві та дійшли помилкового висновку про залишення адміністративного позову без розгляду.
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити таке.
14. Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині другій статті 328 КАС України (ухвала про залишення адміністративного позову без розгляду), та посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права. 
15. Як уже зазначалося, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом поза межами встановленого процесуальним законом строку, а наведені ним причини пропуску вказаного строку є неповажними.
16. Верховний Суд вважає такий висновок передчасним з огляду на таке.
17. Кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (стаття 5 цього Кодексу).
18. Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
19. За змістом статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
20. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
21. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
22. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
23. Статтею 289 КУпАП визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
24. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС України, відповідно до якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
25. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
26. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
27. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
28. Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
29. Частиною першою статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
30. Згідно з пунктами 3, 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
31. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо є підстави, визначені частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
32. Позовна заява зареєстрована в суді першої інстанції 31 березня 2025 року, в якій позивач також просив поновити строк звернення до адміністративного суду.
33. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. В цій ухвалі питання поновлення строку звернення до адміністративного суду не вирішувалося. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні. 
34. Суд першої інстанції, розглянувши заяву представника позивача про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про залишення її без задоволення, а адміністративного позову без розгляду на підставі частини третьої статті 123 КАС України.
35. Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до вимог частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
36. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що десятиденний термін для оскарження постанови №4599-1 від 30 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП розпочався з 01 грудня 2024 року та закінчився 10 грудня 2024 року, включно. А тому звернувшись до суду з цим позовом 31 березня 2025 року, позивач пропустив встановлений законом десятиденний процесуальний строк на вчинення процесуальної дії зі звернення до суду з вказаним позовом.
37. Надаючи оцінку викладеним позивачем обставинам, як на поважність причин пропуску строку для звернення до суду з цим позовом, суд першої інстанції, дійшов висновку про їх неповажність та наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду на підставі частини третьої статті 123 КАС України.
38. Переглядаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, посилаючись на приписи частин третьої та четвертої статті 123 КАС України, указав на обґрунтованість висновків про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду.
39. Частинами першою-четвертою статті 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
40. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
41. Зазначеним вимогам процесуального закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з огляду на таке. 
42. З аналізу положень статей 123, 171 КАС України випливає, що питання дотримання позивачем строку звернення з позовом з`ясовується судом на стадії відкриття провадження, а його пропуск є підставою для повернення позовної заяви, якщо суд дійде висновку, що причини, з яких його пропущено, не відповідають критеріям поважності.
43. Суд може повернутися до вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду й після відкриття провадження, і, установивши, що об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду не існувало, постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.
44. Закріплений у частинах першій-третій статті 123 КАС України порядок дає підстави для висновку, що в обох випадках (як і до, так і після відкриття провадження) застосуванню процесуальних наслідків пропуску строку звернення до суду має передувати оцінка судом зазначених у заяві позивача причин пропуску такого пропуску.
45. До відкриття провадження у справі реалізація відповідних процесуальних гарантій відбувається шляхом залишення позовної заяви, поданої за межами строків звернення до суду, без руху з пропозицією подати заяву про його поновлення або вказати інші, ніж ті, що зазначені в позовній заяві, підстави для поновлення строку.
46. Подібним чином законодавець урегулював і механізм залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду, факт якого встановлено після відкриття провадження у справі, закріпивши у частині третій статті 123 КАС України, що позов залишається без розгляду, якщо позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними.
47. Проте, як встановлено Верховним Судом, суд першої інстанції при відкритті провадження у справі не вирішив питання про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку та не визнавав підстави такого пропуску поважними чи ні.
48. Крім того, аналіз положень статті 123 КАС України дає підстави для висновку, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача у спірних правовідносинах є надання можливості останньому скористатися правом подати заяву, в якій вказати інші причини поважності пропущеного строку, ніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.
49. Верховний Суд у справі № 640/5645/19 (постанова від 23 вересня 2020 року) щодо застосування положень частин третьої та четвертої статті 123 КАС України дійшов висновку, що правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі.
50. Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду, зазначивши, що підстави, вказані позивачем у поданій заяві для поновлення процесуального строку звернення до адміністративного суду, є неповажними та адміністративний позов залишив без розгляду. 
51. З огляду на наведене, залишення вказаного позову без розгляду з мотивів відсутності підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду колегія суддів визнає передчасним, оскільки обов`язковою умовою для застосування частини третьої статті 123 КАС України є залишення позовної заяви без руху за правилами частини першої цієї ж статті.
52. Однак, матеріали справи не містять процесуальних рішень щодо надання можливості позивачу скористатися правом подати заяву, в якій вказати інші причини поважності пропуску строку звернення до суду.
53. На неможливість залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду без надання позивачеві можливості заявити клопотання про поновлення такого строку Верховний Суд указував у постановах від 11 лютого 2021 року у справі № 140/2046/19, від 10 червня 2020 року у справі № 620/1715/19, від 23 вересня 2020 року у справі № 640/5645/19, від 03 грудня 2020 року у справі № 817/660/18, від 17 березня 2021 у справі № 160/3092/20, від 18 березня 2021 у справі № 640/23204/19, від 20 квітня 2021 року у справі № 640/17351/19, від 14 липня 2022 року № 380/10649/21, від 09 червня 2022 року у справі № 160/15960/20, від 28 березня 2024 року у справі № 460/6314/20 і Суд не знаходить підстав застосовувати інший підхід до тлумачення вимог статті 123 КАС України.
54. Враховуючи наведене, суд першої інстанції, застосовуючи частину третю статті 123 КАС України неправомірно залишив позовну заяву без розгляду, оскільки в силу частини першої зазначеної статті суд не залишив позовну заяву без руху із зазначенням недоліків, які необхідно усунути, чим не надав позивачеві можливості повторно повідомити про причини поважності пропуску строку на звернення до суду.
55. Суд апеляційної інстанції на вказані особливості залишення без розгляду позовних заяв з підстав пропуску строку звернення до суду уваги не звернув і процесуальних порушень суду першої інстанції не виправив.
56. Верховний Суд додатково зазначає, що не надає оцінку причинам пропуску строку звернення до суду, проте дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався процесуального порядку вирішення питання щодо поважності їх пропуску.
57. З урахуванням викладеного Верховний Суд дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
58. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
59. Отже, оскільки оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій перешкоджають подальшому провадженню у справі, що позбавляє права особи на судовий захист, а також не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, то вони підлягають скасуванню.
60. За таких підстав, касаційна скарга підлягає задоволенню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
61. З огляду на результат касаційного розгляду витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, не розподіляються.
Керуючись статтями 345, 353, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Брижан Ангеліни Сергіївни задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року у справі № 127/10070/25 скасувати.

Справу № 127/10070/25 направити до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
А.Г. Загороднюк 
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду