Окрема думка
суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
Дундар І. О., Крат В. І.

22 січня 2026 року
м. Київ

справа № 339/109/24
провадження № 61-2831св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд): головуючого - Крата В. І., суддів: Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю., касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Томин Сергій Володимирович, залишив без задоволення. Рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2024 року в незміненій апеляційний судом частині, та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року залишив без змін.

Касаційний суд зазначив, що:
«57. Доводи касаційної скарги про те, що повторна апеляційна скарга була подана повторно з пропуском установленого законом строку, є безпідставними з огляду на таке.
58. До уточненої редакції апеляційної скарги відповідач додав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якої зазначив, що первісно апеляційну скаргу подано в строк на апеляційне оскарження, проте ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року було повернуто на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК (том 1, а. с. 200-202).
59. У статтях 127, 357, 358 ЦПК не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним, та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.
60. Апеляційний суд, врахувавши наведені відповідачем причини (див. пункт 58), те, що первісну апеляційну скаргу було подано в строк на апеляційне оскарження, навівши відповідні мотиви (том 1 а. с. 216-217), дійшов правильного висновку про можливість визнання поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновлення відповідачу строку на апеляційне оскарження, що перебуває в межах його дискреційних повноважень».

Не можемо погодитися із цією постановою з таких мотивів.

1. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (стаття 354 ЦПК України).

1.1. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

1.2. Апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 рокуу справі № 522/4097/16-ц (провадження № 61-19898св21)).

2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

2.1. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2021 року в справі № 592/6701/19 (провадження № 61-15286св20) зазначено, що «суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України). Наведені вимоги процесуального закону унеможливлюють відкриття апеляційного провадження та апеляційний перегляд справи до вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження».

2.2. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) зазначено, що «апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження». Суд апеляційної інстанції не навів мотивів, за яких уважав причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції поважними. Сама по собі вказівка про наявність поважних причин для поновлення строку та/або погодження з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу та відповідне клопотання, з урахуванням отримання представником ОСОБА_2 копії рішення 20 липня 2020 року, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції».

2.3. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2022 року у справі № 760/4789/19 (провадження № 61-1691св22) зазначено, що: «з метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії. За змістом статей 185, 357 ЦПК України повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення в порядку, встановленому законом. Тобто, заявник має право на повторне звернення з апеляційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги і таке звернення відбувається без зволікання. У постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 640/18290/19 (провадження № К/9901/35880/20) зазначено, що сам факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, однак, при вирішенні питання про поважність наведених заявником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також характер процесуальної поведінки скаржника щодо виконання своїх обов`язків».

3. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

3.1. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

3.2. Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що:
«вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року);
«одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами» (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року);
«у декількох попередніх справах, у яких порушувалися доволі схожі процесуальні питання, Суд встановив, що коли строк для оскарження поновлюється після спливу значного періоду часу без жодної потреби у виправленні серйозних судових помилок чи недоліків правосуддя, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Тоді як вирішення питання про будь-яке поновлення строку на оскарження відноситься саме до повноважень національних судів, такі повноваження не є необмеженими. У кожній справі національні суди мають перевірити, чи є підстави для поновлення строку на оскарження виправданими, а також обґрунтувати своє рішення про поновлення строку. У цій справі провадження було відновлено після затримки у шість місяців, що є суттєво меншим періодом, аніж затримки у понад два роки та один рік відповідно у згаданих справах «Пономарьов проти України» та «Устименко проти України». Проте це не означає, що у цій справі для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції ВССУ користувався необмеженою свободою розсуду, розглядаючи питання про відновлення провадження за поданою із запізненням касаційною скаргою заступника прокурора Херсонської області. ВССУ повинен був застосовувати відповідні процесуальні норми згідно з принципом юридичної визначеності. З цього випливає, що ВССУ просто погодився з аргументом заступника прокурора про порушення строку з «поважних причин», оскільки про рішення апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2011 року він дізнався зі звернення одного з опонентів заявника, поданого до прокуратури 04 квітня 2012 року, і задовольнив його клопотання про поновлення строку. Отже, було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з відсутністю належного обґрунтування щодо відновлення провадження у справі заявника» (SABADASH v. UKRAINE № 28052/13, § 31-34, ЄСПЛ, від 23 липня 2019 року)

3.3. Європейський суд з прав людини вказує, що «принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником» (MALA v. UKRAINE, № 4436/07, § 48, ЄСПЛ, від 03 липня 2014 року).

4.  У справі, що переглядається:
26 вересня 2024 року Болехівський міський суд Івано-Франківської області ухвалив рішення (т.1, а.с.156-162);
27 вересня 2024 року Болехівський ліцей №2 «Науковий» Болехівської міської ради Івано-Франківської області отримав копію рішення що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1, а.с.165);
ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року апеляційну скаргу Болехівського ліцею №2 «Науковий» Болехівської міської ради Івано-Франківської області на рішення Болехівського суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2024 року повернуто скаржнику. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що «до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують повноваження Лугової Н.В. діяти, як виконуючої обов`язки директора Болехівського ліцею № 2 «Науковий» Болехівської міської ради Івано-Франківської області, а тому колегія суддів позбавлена можливості перевірити чи наділена Лугова Н.В. процесуальною дієздатністю, зокрема, чи має право на підписання та подання апеляційної скарги в інтересах вказаної юридичної особи» (т.1, а.с.171-172);
15 листопада 2024 року Болехівський ліцей №2 «Науковий» Болехівської міської ради Івано-Франківської області повторно подав апеляційну скаргу на рішення Болехівського суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2024 року (т.1, а.с.176-178);
ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року апеляційну скаргу Болехівського ліцею №2 «Науковий» Болехівської міської ради Івано-Франківської області залишено без руху у тому числі й з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що: «перебіг строку на апеляційне оскарження рішення почався 27 вересня 2024 року та закінчився 26 жовтня 2024 року. Апеляційну скаргу подано через систему «Електронний суд» 15 листопада 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Скаржник не просить поновити строк на апеляційне оскарження та не обґрунтовує поважність причин пропуску такого строку, а також не надає суду докази отримання оскаржуваного рішення в системі «Електронний суд», відповідно до вимог п. 4 ч. 4 ст. 356 ЦПК України» (т.1, а.с.193-194);
у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження Болехівський ліцей №2 «Науковий» Болехівської міської ради Івано-Франківської області вказав, що із першою апеляційною скаргою відповідач звернувся в межах визначеного законом строку. Після повернення першої апеляційної скарги відповідач повторно подав апеляційну скаргу 15 листопада 2024 року. Відповідач просив суд з розумінням віднестися до умов роботи ліцею - воєнний стан, повітряні тривоги, відключення електроенергії (т.1, а.с.200-202);
ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року: клопотання Болехівського ліцею № 2 «Науковий» про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено Болехівському ліцею № 2 «Науковий» строк на апеляційне оскарження рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2024 року. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що: «рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області ухвалено 26 вересня 2024 року, в тексті рішення не зазначено дату складення повного тексту, отже строк на оскарження рахується з дня постановлення судового рішення, і відповідно останній тридцятий день на апеляційне оскарження припадав на 26 жовтня 2024 року (суботу). Згідно ч. 3 ст. 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Останнім днем строку подання апеляційної скарги є 28 жовтня 2024 року. Первісно апеляційну скарг було подано Болехівським ліцеєм № 2 «Науковий» засобами поштового зв`язку 28 жовтня 2024 року, тобто в строк на апеляційне оскарження, проте ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року апеляційну скаргу було повернуто скаржнику на підставі п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України. Повторно апеляційну скаргу подано через систему «Електронний суд» 15 листопада 2024 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. […] Виходячи з принципу верховенства права, права кожного на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, та враховуючи те, що первісно апеляційну скаргу було подано в строк на апеляційне оскарження, передбачений ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційний суд вважає за можливе визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити Болехівському ліцею № 2 «Науковий» строк на апеляційне оскарження рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2024 року (т.1, а.с.216-217);
з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження;
апеляційний суд при поновленні строку на апеляційне оскарження не звернув уваги, що можливість поновлення строку на апеляційне оскарженні не є необмеженою. При поновленні строку на апеляційне оскарження апеляційний суд не врахував, що сама по собі вказівка про наявність поважних причин для поновлення строку та/або погодження з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції;
відповідач самостійно подав первісну апеляційну скаргу в останній день строку на апеляційне оскарження. Недоліки первісної апеляційної скарги стосувалися лише повноважень особи, яка її підписала. Усунення цих недоліків можливе або ж шляхом надання доказів наявності в особи повноважень на підписання скарги, або ж шляхом підписання скарги іншою особою, яка має відповідні повноваження. Очевидно, що для усунення зазначених недоліків не потрібна значна кількість часу. Повторну апеляційну скаргу подано лише через 9 днів після повернення первісної. При цьому у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження відповідач не повідомив коли він отримав ухвалу про повернення першої апеляційної скарги, не надав відповідних доказів, а лише послався на умови роботи ліцею - воєнний стан, повітряні тривоги, відключення електроенергії, які в цілому стосуються всіх осіб, як фізичних, так і юридичних (т.1, а.с.200-202);
апеляційний суд при поновленні строку на апеляційне оскарження не надав оцінки обставинам, на які посилався відповідач у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, не зазначив поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження, не врахував обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також характер процесуальної поведінки скаржника щодо виконання своїх обов`язків, та не навів належного обґрунтування поновлення такого строку чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
у касаційній скарзі ОСОБА_1 акцентувала увагу на тому, що «суд дійшов необґрунтованого та безпідставного висновку про поновлення строку на апеляційне оскарження та про наявність підстав для його відкриття. Ненадання ОСОБА_2 під час подачі апеляційної скарги документів на підтвердження її процесуальної дієздатності, у тому числі права на підписання та подання апеляційної скарги в інтересах апелянта, не може визнаватися поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження та бути підставою для його поновлення»;
у касаційній скарзі ОСОБА_1 цілком доречно посилалася на висновок, зроблений у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2024 року у справі № 705/124/23 (провадження № 61-16577св23), про те, що «сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку»;
натомість касаційний суд не надав відповіді на вказані конкретні, доречні та важливі аргументи, наведені ОСОБА_1 у касаційній скарзі.

5. Тому касаційному суду належало касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду та ухвалу апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження скасувати та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Суддя І. О. Дундар

Суддя В. І. Крат