УХВАЛА
07 квітня 2026 року 
м. Київ 
справа № 826/17348/14
адміністративне провадження № К/990/12404/26 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О. О., перевіривши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року у справі №826/17348/14 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,
установив:
Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 98226552207 від 15 липня 2014 року, яким позивачу збільшена сума грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 65 008 829,00 грн, з яких 52 007 063,00 грн - основний платіж, 13 001 766,00 грн - штрафні (фінансові) санкції.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
Постановою Верховного Суду від 14 липня 2020 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року, позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі м. Києва від 15 липня 2014 року № 98226552207 у частині збільшення суми грошового зобов`язання в розмірі 63 058 564,00 грн, з яких 50 446 851,00 грн - основний платіж та 12 611 713,00 грн - штрафні (фінансові) санкції. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. 
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для відкриття касаційного провадження та зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19 (провадження № 11-200апп21), а також у постановах Верховного Суду: від 23 липня 2021 року у справі № 320/1569/19, від 14 липня 2020 року у справі № 826/15582/15, від 23 квітня 2019 року у справі № 820/4816/16, від 12 червня 2020 року у справі № 820/4972/17, від 10 березня 2021 року у справі № 201/8412/18, від 22 травня 2019 року у справі № 177/1945/16-ц, від 22 червня 2020 року у справі № 177/1942/16-ц (провадження № 61-2276св19), від 21 вересня 2020 року у справі № 177/1947/16-ц (провадження № 61-43св19), від 20 січня 2021 року у справі № 640/16152/19 (провадження № К/9901/24919/20), від 14 лютого 2020 року у справі №640/18643/18 (провадження № К/9901/20404/19), від 20 лютого 2018 року у справі №826/6280/13-а (провадження № К/9901/2848/18), від 18 листопада 2020 року у справі №810/2287/17, від 04 червня 2020 року у справі № 2а-6995/12/1370 (провадження №К/9901/9384/18), від 27 січня 2020 року у справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18), від 11 червня 2020 року у справі № 281/129/17 (провадження № 61-14661св19), від 28 листопада 2019 року у справі № 808/1609/17 (провадження № К/9901/47793/18), від 08 серпня 2019 року у справі № 2а-12868/12/2670, від 18 грудня 2018 року у справі № 816/1118/17, від 15 січня 2019 року у справі № 809/2918/13-а, від 24 травня 2019 року у справі № 826/7423/16 (провадження № К/9901/5073/19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 820/7293/13-а, від 05 лютого 2019 року у справі № 804/15094/14, від 11 вересня 2018 року у справі № 810/2677/17.
Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права; безпосередній висновок судів попередніх інстанцій, який такому суперечить; обґрунтування подібності правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).
Водночас Верховний Суд звертає увагу на те, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подана касаційна скарга фактично містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до того, що, на переконання скаржника, суди попередніх інстанцій неправильно оцінили наявні у матеріалах справи докази.
Крім того, звертаючись з касаційною скаргою скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції не надав повну оцінку усім доказам та обставинам справи. Ураховуючи те, що касаційна скарга містить посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, доводи щодо неповної оцінки доказів не можуть бути самостійною підставою для відкриття касаційного провадження.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -
постановив:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року у справі №826/17348/14 - повернути скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Суддя О. О. Шишов