ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11березня 2026 року
м. Київ

справа № 522/153/20
провадження № 61-12326св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Краснощокова Є. В., 

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Дачно-будівельний кооператив «Нова Аркадія», ОСОБА_2 ,
треті особи: ОСОБА_3 , Державне підприємство «Агенція з державної реєстрації», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 04 липня 2024 року в складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Комлевої О. С., Сєвєрової Є. С.,
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Дачно-будівельного кооперативу «Нова Аркадія» (далі - ДБК «Нова Аркадія»), ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Державне підприємство «Агенція з державної реєстрації» (далі - ДП «Агенція з державної реєстрації»), ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Позов мотивований тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2011 року в справі №2-3801/11, зокрема, визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на склад сім`ї з чотирьох осіб право користування службовим приміщенням загальною площею 87,1 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано ДБК «Нова Аркадія» укласти договір найму службового приміщення. Вказане судове рішення не виконане, оскільки станом на час подання позову ДБК «Нова Аркадія» так і не уклало з ОСОБА_5 відповідного договору найму на службове приміщення.
Надалі ДБК «Нова Аркадія» звернулася до суду в справі № 522/18540/18 з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та інших про визнання осіб такими, що втратили право користування приміщенням. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2019 року позов було задоволено. Визнано відповідачів такими, що втратили право користування службовим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане рішення суду було оскаржено до суду апеляційної інстанції.
У процесі розгляду справи № 522/18540/18 ДБК «Нова Аркадія» зареєструвало за собою право спільної часткової власності на 14/100 частки об`єкта житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності було зареєстровано державним реєстратором Махортовим І. О. згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16 квітня 2019 року, індексний номер 46501691 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1590060451101).
На переконання позивача, у державного реєстратора не було правових дістав для здійснення такої реєстраційної дії, оскільки рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2011 року в справі № 2-3801/11 за ДБК «Нова Аркадія» не було визнано право власності на вказаний об`єкт нерухомості. Крім того, державним реєстратором при винесенні вказаного рішення про державну реєстрацію права власності за ДБК «Нова Аркадія» були допущені й інші порушення вимог законодавства.
Не погоджуючись із таким рішенням державного реєстратора, вона звернулась з позовом до державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Махортова І. О., ДБК «Нова Аркадія», за участі третіх осіб, про визнання протиправним та скасування такого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (справа №522/7542/19).
При розгляді справи № 522/7542/19 ухвалою суду від 06 травня 2019 року було забезпечено позов та накладено арешт на майно: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1590060451101; об`єкт нерухомого майна: ДБК «Нова Аркадія», об`єкт житлової нерухомості, адреса: АДРЕСА_1 . Цю ухвалу суду від 06 травня 2019 року про забезпечення позову було отримано ДБК «Нова Аркадія» 21 червня 2019 року. Незважаючи на існування вказаного обтяження нерухомого майна, ігноруючи наявність чинного арешту, відповідач вчинив дії, направлені на протиправне та безпідставне виведення майна зі спільної часткової власності. 
Про такі дії ОСОБА_1 дізналась випадково, після отримання її представником довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
ОСОБА_1 просила:
визнати протиправним та скасувати повністю рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора ДП «Агенція з державної реєстрації» Дунай Х. Б. за індексним номером 48217368 від 13 серпня 2019 року, згідно з яким за ДБК «Аркадія» було зареєстровано право власності (розмір частки 1/1) на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 1893028551101, а саме на житловий будинок загальною площею 103,5 кв. м, житловою площею 34,5 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора ДП «Агенція з державної реєстрації» Дунай Х. Б. за індексним номером 48217368 від 13 серпня 2019 року, згідно з яким за ДБК «Нова Аркадія» було зареєстровано право власності (розмір частки 1/1) на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 1893028551101, а саме: житловий будинок загальною площею 103,5 кв. м, житловою площею 34,5 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .
Припинено право власності ДБК «Нова Аркадія» (розмір частки 1/1) на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 1893028551101, а саме: житловий будинок загальною площею 103,5 кв. м., житловою площею 34,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора ДП «Агенція з державної реєстрації» Дунай Х. Б. за індексним номером 48217368 від 13 серпня 2019 року.
Стягнено із ДБК «Нова Аркадія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Суд першої інстанції виходив з того, що 14/100 частки об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер нерухомого майна 1590060451101) - житлового будинку загальною площею 103,5 кв. м, житловою площею 34, 5 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності належали ДБК «Нова Аркадія» та згодом, 13 серпня 2019 року на підставі висновку щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , виданого ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД», виділено в окремий об`єкт нерухомого майна та присвоєно реєстраційний номер нерухомого майна 1893028551101.
При цьому рішення державного реєстратора Махортова І. О. від 16 квітня 2019 року, індексний номер 46501691, згідно з яким за ДБК «НОВА АРКАДІЯ» було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: ДБК «НОВА АРКАДІЯ», об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 14/100, було оскаржено до суду та до цього часу спір не вирішено. 
Фактично на момент прийняття державним реєстратором ДП «Агенція з державної реєстрації» Дунай Х. Б. рішення від 13 серпня 2019 року, індексний номер 48217368, згідно з яким за ДБК «Нова Аркадія» було зареєстровано право власності (розмір частки 1/1) на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 1893028551101, існував спір щодо законності права власності ДБК «Нова Аркадія» на вказаний об`єкт нерухомого майна.
Державному реєстратору не було надано повний пакет документів, а саме відповідного нотаріально посвідченого договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна.
Також суд врахував, що на час прийняття оспорюваного рішення державного реєстратора від 13 серпня 2019 року фактично спірне майно за адресою: АДРЕСА_1 було обтяжено згідно з ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 травня 2019 року. Між тим, відомості щодо цього обтяження не були перенесені до розділу, створеного державним реєстратором 13 серпня 2019 року.
Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 , а тому задовольнив позовні вимоги.
Крім того, суд встановив, що ТОВ «Украгродім ХК» 30 жовтня 2018 року набуло право власності на земельну ділянку площею 0,0577 га, кадастровий номер 5110137500:520:020:0121, та на ділянку площею 0,003 га, кадастровий номер 5110137500:52:020:0120, за адресою: АДРЕСА_1 .
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 04 липня 2024 року апеляційну скаргу ДБК «Нова Аркадія» задоволено.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2021 року скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ДБК «Нова Аркадія», ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ДП «Агенція з державної реєстрації», ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовлено.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 , оспорюючи рішення про державну реєстрацію права власності ДБК «Нова Аркадія» на об`єкт житлової нерухомості загальною площею 103,5 кв. м, житловою площею 34,5 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1893028551101, за адресою: АДРЕСА_1 , посилалась на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2011 року в справі №2-3801/11, зокрема, визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на склад сім`ї чотири особи (двоє дітей) право користування службовим приміщенням загальною площею 87,1 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано ДБК «Нова Аркадія» укласти з ОСОБА_5 на склад сім`ї чотири особи договір найму службового приміщення.
Поряд з цим, має місце рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2019 року в справі № 522/18540/18, яке залишене без змін постановою Верховного Суду від 26 травня 2021 року, яким за позовом ДБК «Нова Аркадія» визнано ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 такими, що втратили право користування службовим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ,. Із судових рішень у цій справі вбачається, що відповідачі не проживають у приміщенні, не утримують його, приміщення має занедбаний і непридатний для проживання стан, комунікації електро-, газо-, водопостачання в приміщенні відсутні.
Позивач ОСОБА_1 не надала доказів того, що вона чи члени її сім`ї наділені правом власності на об`єкт житлової нерухомості чи його частку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Право користування службовим приміщення, про яке ухвалено судове рішення від 01 липня 2011 року в справі №2-3801/11, не надає права власності на об`єкт.
Об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , знаходився у володінні ДБК «Нова Аркадія». Судовим рішенням у справі № 2-3801/11 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні вимоги про визнання права власності на службові приміщення, якими вона та члени її сім`ї користувалися, за відсутністю правових підстав.
Апеляційний суд вказав, що судові рішення у справах № 2-3801/11 та № 522/18540/18 мають преюдиційне значення та підлягають врахуванню при вирішенні справи, яка переглядається.
Позивач ОСОБА_1 не довела протиправного порушення її прав у зв`язку з прийняттям державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності ДБК «Нова Аркадія» на спірний об`єкт нерухомості.
Крім того, апеляційний суд вказав, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
Сам по собі факт державної реєстрації за ДБК «Нова Аркадія» нерухомого майна, що йому належить, не порушує прав позивача, яка у певний час була наділена виключно правом користування, а не правом власності.
Стосовно позовних вимог до державного реєстратора суд зазначив, що державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третіх осіб, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи). Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в позові до такого відповідача. Отже, державний реєстратор ДП «Агенція з державної реєстрації» Дунай Х. Б. є неналежним відповідачем за вимогами ОСОБА_1 , що має наслідком відмову в задоволенні позовних вимог до державного реєстратора.
Крім того, апеляційний суд вказав, що справа перебуває у провадженні суду першої інстанції з січня 2020 року, а суду апеляційної інстанції - з лютого 2022 року, призначалась до розгляду на 06 липня 2023 року, 25 січня 2024 року, 04 липня 2024 року. Інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада», а учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Суд апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток/повідомлень дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток/повідомлень розпоряджалися на власний розсуд. Додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомленням «Судова повістка…»; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
У вересні 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить постанову апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Касаційна скарга мотивована тим, що:
апеляційний суд не звернув увагу, не дослідив та не надав жодної оцінки клопотанню ОСОБА_1 , яке містилось у відзиві на апеляційну скаргу, про закриття апеляційного провадження. Це клопотання було мотивоване тим, що форма ордера, наданого представником особи, яка подала апеляційну скаргу, на підтвердження своїх повноваження на підписання і подання апеляційної скарги, не відповідала типовій формі ордера, не містила обов`язкових реквізитів, а сам бланк ордера не був згенерований у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України, а виконаний друкарським способом за старою типовою формою ордера. Тому в адвоката Тарановського Д. С. не було повноважень на вчинення дій в інтересах ДБК «Нова Аркадія», відтак апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, та підписана особою, яка не має права її підписувати, що відповідно до норм статті 362 ЦПК України є підставою для закриття апеляційного провадження;
при ухваленні рішення у справі № 522/18540/18 про визнання осіб, в тому числі ОСОБА_1 , такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням (будинком), суд у якості належності спірного будинку ДБК «Нова Аркадія» послався на інформаційну довідку № 163903952 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якою підтверджувалася реєстрація права власності на 14/100 частки об`єкту житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , за ДБК «Нова Аркадія» (при тому, що ДБК «Нова Аркадія» зареєструвало за собою право власності на цю частку вже після звернення до суду про визнання сім`ї ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, і після того як про відсутність права власності на це майно ОСОБА_1 вказала у своєму відзиві). Суд у справі № 522/18540/18 відмовив у клопотанні ОСОБА_1 про зупинення провадженні у справі до розгляду цієї справи у зв`язку з тим, що рішення суду у справі № 522/7542/19 може бути підставою для перегляду рішення у справі № 522/18540/18 за нововиявленими обставинами (станом на цей час ОСОБА_1 подано вже заяву до суду про перегляд справи № 522/18540/18 за нововиявленими обставинами, і ця справа розглядається судом). Справа № 522/7542/19 нерозривно пов`язана з цією справою № 522/153/20, адже ДБК « Нова Аркадія » спочатку незаконно зареєструвало за собою право власності на приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 14/100 (судова справа про оскарження такої реєстрації № 522/7542/19,) а потім незаконно та безпідставно (за допомогою державного реєстратора ОСОБА_2 ) виділило це приміщення в окремий об`єкт нерухомості і протиправно зареєструвало за собою право власності (судова справа про оскарження такої реєстрації № 522/153/20). Тобто, задоволення позову у справі № 522/153/20 та припинення права власності ДБК «Нова Аркадія» на об`єкт, який вони незаконно виділили із приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 14/100, а також задоволення позову у справі № 522/7542/19 та припинення права власності ДБК «Нова Аркадія» на приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 14/100 (з якого було виділено об`єкт, право власності на який оскаржується у цій справі № 522/153/20), фактично позбавить ДБК «Нова Аркадія» статусу власника приміщення, що дає підстави для задоволення заяви про перегляд справи за нововиявленими обставинами відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, згідно з яким підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи - відсутність права власності на приміщення у позивача, який подав позов про визнання осіб такими, що втратили право користування цим приміщенням. Якщо ж у скасуванні права власності на спірне приміщення у справі № 522/153/20 та у справі № 522/7542/19 буде відмовлено з підстави, що відсутнє порушення прав та інтересів позивача ОСОБА_8 у цих справах, оскільки вона начебто втратила право користування цими приміщеннями, то ОСОБА_1 та члени її сім`ї втратять правову можливість відновити своє право на користування спірним приміщенням через процедуру перегляду справи № 522/18540/18 (при розгляді якої їх визнали такими, що втратили право користування жилим приміщенням) за нововиявленими обставинами. Таким чином, наявність незаконної реєстрації права власності за ДБК «Нова Аркадія» на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однозначно та беззаперечно свідчить про порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 та членів її сім`ї;
ДБК «Нова Аркадія» звернулася до суду ще із одним позовом до ОСОБА_1 та її сім`ї, а саме: про стягнення солідарно збитків на суму 822 791,00 грн (справа № 522/13834/19). Розгляд справи станом на зараз триває, остаточне рішення у справі ще не ухвалене. Суть позову зводиться до того, сім`я ОСОБА_9 завдала шкоди житловому приміщенню за адресою: АДРЕСА_1 . Позов аргументований тим, що кооператив є власником вказаного приміщення (знаходиться у спільній частковій власності: розмір частки ДБК «Нова Аркадія» 14/100, розмір частки іншого співвласника ОСОБА_10 - 62/1000), а тому має право як власник приміщення стягувати кошти на відновлювальні роботи. На підтвердження перебування вказаного приміщення у власності ДБК «Нова Аркадія» додала до позову Інформаційну довідку від 17 квітня 2019 року № 163903952. Це та сама Інформаційна довідка, копія якої була долучена ДБК «Нова Аркадія» до матеріалів справи № 522/18540/18 під час розгляду зазначеної справи в суді першої інстанції в якості доказу належності кооперативу на праві власності житлового приміщення, права користування і права проживання у якому ДБК «Нова Аркадія» позбавив сім`ю ОСОБА_9 . Тобто фактично ДБК «Нова Аркадія» намагається стягнути з сім`ї ОСОБА_9 , в тому числі з ОСОБА_1 , збитки, які начебто були завдані ними вказаному приміщенню. Отже, скасування права власності ДБК «Нова Аркадія» на спірне приміщення позбавить його правових підстав для задоволення вказаного позову про стягнення збитків;
при ухваленні оскаржуваної постанови апеляційний суд посилався на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2018 року в справі № 910/1972/17, від 23 травня 2019 року в справі № 920/301/18, від 25 червня 2019 року в справі № 922/1500/18, від 24 грудня 2019 року в справі № 902/377/1. Проте аналіз змісту вказаних постанов свідчить, що правовідносини, які ними регулюються, не є подібними до правовідносин у цій справі. Крім того, аналіз даних Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить про відсутність жодного висновку Верховного Суду в аналогічних спірних питань, а саме: чи порушуються права і законні інтереси особи, яка користувалася жилим приміщенням і у якому було зареєстроване її місце проживання (та чи є така особа належним позивачем), при судовому оскарженні цим користувачем права власності (державної реєстрації права власності) на вказане жиле приміщення (його частину) за особою, яка у судовому порядку визнала цього користувача таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням; чи порушуються права і законні інтереси особи, яка користувалася жилим приміщенням і у якому було зареєстроване їх місце проживання (та чи є така особа належним позивачем) при судовому оскарженні цим користувачем права власності (державної реєстрації права власності) на вказане жиле приміщення (його частину) за особою, яка у судовому порядку стягує з такого користувача збитки (шкоду) на відновлювальні роботи у цьому жилому приміщенню; чи може особа, яка користувалася жилим приміщенням і у якому було зареєстроване її місце проживання і яка не була наділена правом власності на жиле приміщення (його частину), оскаржувати у судовому порядку право власності (державної реєстрації права власності) іншої особи на це жиле приміщення (його частину);
матеріали справи свідчать, що між ДБК «Нова Аркадія» та сім`єю ОСОБА_3, в тому числі ОСОБА_1 , вже багато років існують судові спори з приводу спірного житлового приміщення. Незаконна реєстрація права власності на це приміщення за ДБК «Нова Аркадія» в силу положень ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» призведе до того, що ДБК «Нова Аркадія» зможе продовжувати пред`являти до ОСОБА_1 та її сім`ї позови будь - якого характеру, мотивуючи їх наявністю права власності на вказане приміщення і вимагаючи від ОСОБА_1 сплати коштів, збитків тощо;
поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності декількох осіб або виділ в натурі частки із такого майна, можливий двома способами: 1) у досудовому порядку за домовленістю співвласників шляхом укладення відповідного письмового договору, що підлягає нотаріальному посвідченню; 2) у судовому порядку, якщо між співвласниками не вдалося досягнути домовленості і виникають спори з цього питання. ДБК «Нова Аркадія» мав право подавати заяву на державну реєстрацію права власності на частку виділеного об`єкта нерухомого майна, а державний реєстратор мав право реєструвати право власності на об`єкт нерухомості, що утворився в результаті такого виділу, виключно на підставі одного із таких правоустаповлюючих документів: нотаріально посвідченого договору про виділ частки в натурі, укладеного між співвласниками такого об`єкту нерухомості, або рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно (про виділ частки у спільній частковій власності, якщо співвласники не змогли домовитися та укласти нотаріальний договір). Проте реєстрація права власності на спірний об`єкт нерухомості за ДБК «Нова Аркадія» було здійснено державним реєстратором на підставі висновку ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна від 12 серпня 2019 року № 123481 та технічного паспорта. Тобто, відповідачі всупереч нормам законодавства здійснили реєстрацію права власності на підставі документів, які не передбачені законом, оскільки відповідно до норм статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» висновок щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна і технічний паспорт не належать до документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав, і які підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно;
при виділі частки державний реєстратор зобов`язаний був скасувати реєстраційний номер попереднього об`єкта, присвоїти новий реєстраційний номер кожному з новостворених об`єктів та записи про речові права та їх обтяження при виділі частки з цього об`єкта перенести до розділів Державного реєстру прав, відкритих на кожний новостворений об`єкт. Проте державний реєстратор не скасував реєстраційний номер попереднього об`єкта (він залишився - ОСОБА_6 , розмір частки 62/1000), не присвоїв новий реєстраційний номер кожному з новостворених об`єктів (у частки, що належить ОСОБА_6 залишився той же номер, що і був), не було перенесено записи про речові права до розділів Державного реєстру, відкритих на кожний новостворений об`єкт;
державний реєстратор повинен був відмовити у державній реєстрації за ДБК «Нова Аркадія» права власності об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки подані реєстратору висновок і технічний паспорт не давали змоги встановити набуття права власності ДБК «Нова Аркадія» на вказаний об`єкт житлової нерухомості;
матеріали справи свідчать, що ДБК «Нова Аркадія» з 21 червня 2019 року було достеменно відомо про існування арешту нерухомого майна (14/100 частки об`єкта житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , а тому було відомо про існування заборони на вчинення будь -яких дій щодо цього нерухомого майна (відчуження, поділ, виділ тощо). Незважаючи на забезпечення позову та арешт спірного нерухомого майна, ДБК «Нова Аркадія» у серпні 2019 року вчинило дії, які направленні на протиправне та безпідставне виведення такого майна із спільної часткової власності та виділ цього майна в окрему одиницю та реєстрацію права власності за собою як на окремий цілий об`єкт нерухомості, що почав знаходиться не у спільній частковій, а виключно в особистій приватній власності ДБК «Нова Аркадія» (розмір частки 1/1). Ці обставини свідчать про незаконність, безпідставність та необґрунтованість рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора ДП «Агенція з державної реєстрації» Дунай Х. Б. від 13 серпня 2019 року.
У жовтні 2025 року від ДБК «Нова Аркадія» надійшло клопотання про врахування у цій справі преюдиційних обставин, встановлених у справі № 522/7542/19.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 18 вересня 2024 року недоліки касаційної скарги було усунуто.
Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 04 липня 2024 року, відкрито касаційне провадження у справі № 522/153/20 та витребувано справу з суду першої інстанції.
У листопаді 2024 року матеріали справи № 522/153/20 надійшли до Верховного Суду.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 28 жовтня 2024 року зазначено, що доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2024 року у справі № 466/76/22, від 12 жовтня 2021 року в справі № 233/2021/19, від 17 жовтня 2023 року в справі № 522/7542/19; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України).
Фактичні обставини справи
Суди встановили, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2011 року в справі №2-3801/11, крім іншого, визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на склад сім`ї чотири особи (з яких двоє дітей) право користування службовим приміщенням загальною площею 87,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано ДБК «Нова Аркадія» укласти з ОСОБА_5 на склад сім`ї з чотирьох осіб договір найму службового приміщення.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2019 року в справі № 522/18540/18, яке залишене без змін постановою Верховного Суду від 26 травня 2021 року, за позовом ДБК «Нова Аркадія» визнано ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 такими, що втратили право користування службовим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . За змістом рішення у справі № 522/18540/18 відповідачі зареєстровані, але більше року не проживають у приміщенні та не утримують його, приміщення має занедбаний і непридатний для проживання стан, комунікації електро-, газо-, водопостачання в приміщенні відсутні.
Відповідно до реєстраційної справи № 1893028551101 житловий будинок загальною площею 103,5 кв. м, житловою площею 34,5 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1893028551101, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 13 серпня 2019 року на праві приватної (частка 1/1) власності ДБК «Нова Аркадія» державним реєстратором ДП «Агенція з державної реєстрації» Дунай Х. Б.; підстава виникнення права власності: висновок щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна, серія та номер: 123481, виданий 12 серпня 2019 року, видавник: ТОВ «Пром-Строй Лтд»; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 12 серпня 2019 року, видавник: ТОВ «Пром-Строй Лтд»; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48217368 від 13 серпня 2019 року, державний реєстратор ДП «Агенція з державної реєстрації» Дунай Х. Б.
Постановою Одеського апеляційного суду від 18 липня 2023 року в справі № 522/7542/19 апеляційну скаргу ДБК «Нова Аркадія» задоволено; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2022 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Махортова І. О., ДБК «Нова Аркадія» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №46501691 від 16 квітня 2019 року, за яким зареєстровано право власності ДБК «Нова Аркадія» на 14/100 часток об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , та припинення права власності ДБК «Нова Аркадія» на вказане майно.
Позиція Верховного Суду
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
Право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 ЦК України).
Власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четвертої статті 263 ЦПК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові(див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є, перш за все, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року в справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18)).
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункт 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17)).
Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2019 року в справі № 520/11429/17).
Правопорядок не може допускати ситуації, коли нівелюється законна сила судового рішення та створюються передумови для виникнення «колізії» судових рішень (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2023 року в справі № 442/3663/20).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження 
№ 14-400цс19)).
У справі, що переглядається:
при зверненні з цим позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2011 року в справі № 2-3801/11, зокрема, визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на склад сім`ї чотири особи (двоє дітей) право користування службовим приміщенням, загальною площею 87,1 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано ДБК «Нова Аркадія» укласти з ОСОБА_5 на склад сім`ї чотири особи договір найму службового приміщення, тому незаконна реєстрація права власності на спірне приміщення за відповідачем порушує її права;
апеляційний суд встановив, що існує рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2019 року в справі № 522/18540/18, яке залишене без змін постановою Верховного Суду від 26 травня 2021 року, яким за позовом ДБК «Нова Аркадія» визнано ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 такими, що втратили право користування службовим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Зміст судових рішень у вказаній справі свідчить, що відповідачі не проживають у приміщенні, не утримують його, приміщення має занедбаний і непридатний для проживання стан, комунікації електро-, газо-, водопостачання в приміщенні відсутні;
позивач не надала доказів того, що вона чи члени її сім`ї наділені правом власності на об`єкт житлової нерухомості чи його частку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
право користування службовим приміщення, про яке ухвалено судове рішення 01 липня 2011 року у справі №2-3801/11, не надає права власності на об`єкт. Об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , знаходився у володінні, зокрема, ДБК «Нова Аркадія». Судовим рішенням у справі № 2-3801/11 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні вимоги про визнання права власності на службові приміщення, якими вона та члени її сім`ї користувалися, за відсутністю правових підстав;
обставини встановлені у справах № 2-3801/11 та № 522/18540/18 мають преюдиційне значення та підлягають врахуванню при вирішенні справи, яка переглядається;
позивач не довела протиправне порушення її прав у зв`язку з прийняттям державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності ДБК «Нова Аркадія» на об`єкт спірної житлової нерухомості.
За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок, що відсутність факту порушення або оспорення права ОСОБА_1 ДБК «Нова Аркадія» має наслідком відмову в задоволенні позовних вимог.
Щодо позовних вимог, пред`явлених до державного реєстратора
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 555/1289/14-ц, від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року у справі № 200/5153/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2021 року у справі №264/632/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 вересня 2023 року у cправі № 910/2392/22).
Отже, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Якщо у справі наявна обов`язкова співучасть відповідачів, то неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2024 року у справі № 932/163/21).
Встановивши, що зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами обставини справи підтверджують, що цей спір виник між ОСОБА_1 і ДБК «Нова Аркадія», апеляційний суд зробив правильний висновок, що державний реєстратор ДП «Агенція з державної реєстрації» Дунай Х. Б. не є належним відповідачем у цій справі.
Колегія суддів відхиляє посилання позивача на відсутність повноважень адвоката Тарановського Д. С. на вчинення дій в інтересах ДБК «Нова Аркадія», що є підставою для закриття апеляційного провадження.
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи (частина третя статті 356 ЦПК України).
До апеляційної скарги додаються: довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися (пункт 1 частини четвертої статті 356 ЦПК України).
Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» (частина четверта статті 62 ЦПК України).
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги (частина перша статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до пунктів 6, 7 Положення про ордер адвоката на надання правничої (правової) допомоги нова редакція, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12 квітня 2019 року, у редакції, яка діяла на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанціях, бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua слідуючи командам системи. Облік згенерованих ордерів здійснюється автоматично системою управління електронної бази даних Єдиного реєстру адвокатів України. Історія генерування ордерів відображається у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті НААУ та у адміністративній частині електронної бази даних ЄРАУ.
Відповідно до пункту 10 Положення про ордер адвоката на надання правничої (правової) допомоги нова редакція, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12 квітня 2019 року, у редакції, яка діяла на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанціях, під час дії воєнного стану на території України дозволяється видача адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням ордеру без скріплення його печаткою юридичної особи та без підпису керівника адвокатського об`єднання, адвокатського бюро. Правовідносини між адвокатом, який надає правничу (правову) допомогу на підставі цього ордера та адвокатським об`єднанням, адвокатським бюро врегульовуються внутрішніми документами цих організаційно правових форм здійснення адвокатської діяльності.
Відповідно до Положення про ордер адвоката на надання правничої (правової) допомоги нова редакція, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12 квітня 2019 року, у редакції, яка діяла на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанціях, ордер містить наступні реквізити: 12.1. Серію, порядковий номер ордера; 12.2. Прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; 12.3. Посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; 12.4. Назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 12.5. Прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; 12.6. Ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро/адвокатського об`єднання та його місцезнаходження);12.7. Адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, яке видає ордер; 12.8. Обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги; 12.9. Дату видачі ордера; 12.10. Підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»); 12.11. Підпис адвоката, який надає правову допомогу, якщо ордер, виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі «Адвокат»); 12.12. Підпис керівника адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро/адвокатського об`єднання (за наявності) у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням. Під час дії воєнного стану на території України реквізити, передбачені цим підпунктом, можуть оформлятись у відповідності до п. 10 цього Положення; 12.13. Двовимірний штрих-код QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ; 12.14. Реквізити 12.1, 12.5 (крім номера посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане), 12.6, 12.7, 12.8 генеруються автоматично, всі інші реквізити ордера заповнюються адвокатом самостійно з метою збереження адвокатської таємниці.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2020 року у справі № 755/901/18 (провадження № 61-19450св19) зазначено, що: «позовна заява ОСОБА_1 подана та підписана адвокатом Адвокатського об`єднання «Статніков та партнери» Петришак М. Я. В матеріалах справи (т. 1 а. с. 53) наявний витяг із договору про надання адвокатських послуг № 20/09/2017 від 20 вересня 2017 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Статніков та партнери» і ОСОБА_1, за умовами якого Клієнт доручає, а Об`єднання бере на себе зобов`язання представляти інтереси Клієнта зокрема в судах України, для чого Клієнт надає Об`єднанню право, у тому числі подавати позовні заяви та розписуватись за Клієнта. Судами встановлено, що ОСОБА_8 є адвокатом АО «Статніков та партнери». До позову додана копія ордеру на надання правової допомоги серії КВ № 192479 від 20 вересня 2017 року, підписаного керівником АО «Статніков та партнери» адвокатом Статніковим Д. Д. та засвідченого печаткою АО «Статніков та партнери», згідно із яким адвокат Петришак М. Я. на підставі договору про надання правової допомоги № 20/09/2017-01 від 20 вересня 2017 року уповноважена надавати правову допомогу ОСОБА_1 в НБУ та у судах України (т. 1 а. с. 51). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1, поданим в її інтересах адвокатом АО «Статніков та партнери» Петришак М. Я. ОСОБА_1 не заперечувала повноважень адвоката Петришак М. Я. на представництво її інтересів в суді у справі № 755/901/18, у тому числі на подання та підписання позову. Адвокат Петришак М. Я. у лютому 2018 року зверталась до НБУ із адвокатським запитом, вказуючи що діє на підставі договору від 20 вересня 2017 року № 20/09/2017-01, надаючи до свого запиту ордер на надання правової допомоги (т.1 а. с. 105-106). Вказаний запит був розглянутий НБУ по суті, про що надана відповідь від 14 лютого 2018 року, в якій відсутні будь-які заперечення щодо повноважень ОСОБА_8 , як представника ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 112). Не зазначено про відсутність повноважень особи, яка підписала позовну заяву і у відзиві НБУ на позов ОСОБА_1. Вперше про недоліки ордеру на надання правової допомоги від 20 вересня 2017 року представником НБУ було заявлено в судовому засіданні 20 червня 2019 року, тобто більш ніж через рік після відкриття провадження у справі. Аналізуючи в сукупності вказані обставини, колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 257 ЦПК України, для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду. За встановлених у розглядуваній справі обставин, залишення позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі без розгляду з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 257 ЦПК України, очевидно було б проявом надмірного формалізму та призвело б до порушення права позивача на справедливий суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду».
У справі, що переглядається:
у січні 2022 року ДБК «Нова Аркадія» подав апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2021 року, яка підписана представником Тарановським Д. С.;
до апеляційної скарги на підтвердження повноважень Тарановського Д. С. діяти в інтересах ДБК «Нова Аркадія» доданий ордер серії ОД № 680372, виданий АО «ТДС ГРУП», який містить підпис адвоката;
ДБК «Нова Аркадія» не заперечувало повноважень адвоката Тарановського Д. С. на представництво його інтересів в суді у цій справі, у тому числі на подання та підписання апеляційної скарги.
Інші доводи касаційної скарги переважно зводяться до переоцінки доказів у справі, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України).
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).
Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження 
№ 61-13667сво21)).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена без додержання норм процесуального та матеріального права. Таким чином, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.
Оскільки оскаржене судове рішення підлягає залишенню без змін, то підстав для здійснення нового розподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного суду від 04 липня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді І. О. Дундар
Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков