ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року 
м. Київ
cправа № 909/457/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І.С. - головуючого, Зуєва В.А., Міщенка І.С., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковель»

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 (у складі колегії суддів: Панова І.Ю. (головуючий), Зварич О.В., Якімець Г.Г.)
та ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 24.07.2025 (суддя Малєєва О.В.) 

за заявою Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
про заміну сторони виконавчого провадження 

у справі № 909/457/20

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз»
до Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів»
про стягнення заборгованості в сумі 72 430,78 грн,

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» (далі - АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз») звернулося до суду з позовом до Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» (далі - ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів») про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок порушення зобов`язань за договором від 15.03.2019 № 35А760-2155-19 про реструктуризацію боргу та графіку погашення заборгованості в сумі 62 498,57 грн, з якої: 54 879,03 грн основного боргу, 4 824,31 грн пені, 1 673,07 грн 3 % річних, 1 122,16 грн інфляційних втрат та заборгованості за надання оператором ГРМ у січні 2020 року послуг з розподілу природного газу на підставі умов Типового договору розподілу природного газу від 01.01.2016 № 094205Е9JVAP016 у сумі 9 932,21 грн.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 20.08.2020 позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» заборгованість, яка виникла внаслідок порушення зобов`язань за договором від 15.03.2019 № 35А760-2155-19 про реструктуризацію боргу та графіку погашення заборгованості, а саме: 54 879,03 грн основного боргу, 4 824,31 грн пені, 1 603,00 грн 3% річних, 1 122,16 грн інфляційних втрат; заборгованість в сумі 9 932,21 грн за надання оператором ГРМ в січні 2020 року послуг з розподілу природного газу на підставі умов Типового договору розподілу природного газу від 01.01.2016 № 094205E9JVAP016 та 4 199,93 грн судового збору. У частині стягнення 3 % річних в сумі 70,07 грн відмовлено. Судовий збір в сумі 4,07 грн вирішено покласти на позивача.
На виконання зазначеного рішення суду Господарським судом Івано-Франківської області видано наказ від 22.09.2020.
Згідно з постановою державного виконавця від 11.11.2020 відкрито виконавче провадження № 63549471 з примусового виконання зазначеного наказу.
Виконавче провадження № 63549471 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 56493039 (постанова від 12.11.2020).
29.01.2024 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (далі - РВ ФДМУ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буковель» (далі - ТОВ «Буковель») за результатами аукціону укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу (далі - ЄМК) ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», за умовами якого (пункт 3.1) покупець, який придбав об`єкт приватизації як ЄМК, є правонаступником майнових прав (крім права постійного користування земельними ділянками) і обов`язків ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» відповідно до умов договору та статті 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» з дня засвідчення акта приймання-передачі об`єкта приватизації від продавця до покупця, який підписується сторонами та скріплюється їх печатками за наявності. 
Акт приймання-передачі об`єкта приватизації підписано сторонами 27.09.2024.
01.10.2024 право власності на нерухоме майно, що входить до складу ЄМК, зареєстровано за ТОВ «Буковель» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
У подальшому Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - ВДВС) звернувся до суду із заявою від 06.07.2025 (вх.№ 5929/25) про заміну боржника правонаступником та відповідно до статті 334 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) просив замінити ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» його правонаступником -ТОВ «Буковель».
Заява обґрунтована тим, що ТОВ «Буковель» стало власником ЄМК ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на підставі договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації, який був укладений з РВ ФДМУ за результатами аукціону. 
Відповідно до умов договору та частини 1 статті 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» ТОВ «Буковель» набуло статусу правонаступника всіх майнових прав і обов`язків ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» (крім права постійного користування земельними ділянками).
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 24.07.2025, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025, заяву ВДВС б/н від 06.07.2025 (вх.№ 5929/25) про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено боржника - ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» його правонаступником - ТОВ «Буковель».
Ухвала мотивована тим, що ТОВ «Буковель» є правонаступником ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», до якого перейшло все майно, а також всі права та обов`язки цієї особи (крім права постійного користування земельною ділянкою), у зв`язку із чим наявні підстави для заміни сторони (боржника) у виконавчому провадженні його правонаступником.
Не погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, у грудні 2025 року ТОВ «Буковель» подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадку, передбаченого абзацом 2 частини 2 статті 287 ГПК, просить скасувати постановлені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ВДВС про заміну боржника у виконавчому провадженні № 63549471 з ДП «Івано Франківський комбінат хлібопродуктів» на його правонаступника - ТОВ «Буковель».
Касаційну скаргу ТОВ «Буковель» обґрунтовує, зокрема тим, що суди неправильно застосували положення абзацу 14 пункту 7-4 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» (у редакції на час укладення договору купівлі-продажу), який передбачав, що тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану не застосовуються положення абзаців другого-четвертого, п`ятого (у частині погашення простроченої кредиторської заборгованості, крім заборгованості перед бюджетом), сьомого, дев`ятого, одинадцятого, дванадцятого частини другої статті 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», і не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування цієї норми права, викладені у постанові від 04.02.2025 у справі № 916/3735/24.
Суди попередніх інстанцій підійшли до розгляду справи формально, не дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо чи входить дана заборгованість у цій справі до вказаної фінансової звітності ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», а також передача такої звітності ТОВ «Буковель» при укладенні договору купівлі-продажу від 29.01.2024, що призвело до неправильного встановлення обставин та застосування норм матеріального права. Це порушує вимоги статей 73, 74, 76, 81, 86 ГПК щодо оцінки доказів та статті 236 ГПК щодо обґрунтованості судових рішень. Такі порушення унеможливили правильне вирішення справи, що є підставою для скасування рішень та направлення на новий розгляд (пункт 1 частини 3 статті 310 ГПК).
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.12.2025 відкрито касаційне провадження у справі № 909/457/20 за касаційною скаргою ТОВ «Буковель» з підстав, передбачених абзацом 2 частини 2 статті 287 ГПК, та постановлено здійснити перегляд судових рішень без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. Зупинено касаційне провадження у справі № 909/457/20 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 909/1051/18.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.02.2026 поновлено провадження у справі № 909/457/20 за касаційною скаргою ТО «Буковель» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 та ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 24.07.2025.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд виходить із такого.
Процесуальне правонаступництво регулюється статтею 52 ГПК, яка корелюється зі статтею 334 цього ж Кодексу та частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. 
Процесуальне правонаступництво у розумінні статті 52 ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу. На стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.
Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 ГПК, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
Для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 264/5957/17).
Відповідно до частин 1, 2 статті 334 ГПК у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає у поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 334 ГПК), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, у цих правовідносинах.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами у цій справі, є правовідносинами з приводу приватизації державного майна, і регулюються Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна», норми якого є спеціальними відносно інших норм права.
Право власності на об`єкт приватизації переходить до покупця після укладення договору купівлі-продажу об`єкта приватизації та підписання акта приймання-передачі об`єкта приватизації, крім випадків переходу права власності на пакет акцій (частина 6 статті 26 цього ж Закону).
Відповідно до абзацу третього частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» після переходу в процесі приватизації права власності на єдиний майновий комплекс державного або комунального підприємства виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну такого державного або комунального підприємства як сторони виконавчого провадження покупцем відповідного єдиного майнового комплексу.
Як установлено судами попередніх інстанцій, на час подання заяви про заміну сторони (боржника) у виконавчому провадженні об`єкт малої приватизації - ЄМК ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» знаходився у власності ТОВ «Буковель», оскільки фактично відбулася зміна власника такого майна на підставі договору від 29.01.2024. Акт приймання-передачі об`єкта приватизації підписано сторонами 27.09.2024. 01.10.2024 право власності на нерухоме майно, що входить до складу ЄМК, зареєстровано за ТОВ «Буковель» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Водночас спірним є питання щодо правонаступництва ТОВ «Буковель» у виконавчому провадженні № 63549471, відкритому на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.08.2020 у справі № 909/457/20, про стягнення з ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» наведеної вище заборгованості за невиконання договору.
У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що ТОВ «Буковель» прийняло на себе, зокрема, і зобов`язання ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» щодо погашення заборгованості у зазначеному виконавчому провадженні, оскільки стало правонаступником усіх майнових прав, обов`язків і боргів ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» у силу статті 26 і частини 1 статті 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» та положень договору й умов акта приймання-передачі.
За приписами частин 1, 2 статті 345 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки.
Єдиний майновий комплекс державного або комунального підприємства, його структурного підрозділу (єдиний майновий комплекс) - усі види майна, призначені для діяльності підприємства, його структурного підрозділу, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інші позначення та права, включаючи права на земельні ділянки (частина 1 статті 1 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна»).
Згідно із частиною 1 статті 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» особи, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, є правонаступниками їх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України.
За змістом цих положень:
- у разі купівлі у процедурі приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства покупець такого підприємства стає правонаступником усіх його прав і обов`язків, за винятком права постійного користування земельною ділянкою під об`єктом приватизації;
- передбачене наведеними положеннями правонаступництво стосується осіб, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, тобто покупця (власника) об`єкта приватизації, який в порядку правонаступництва набуває як майнових прав (окрім права постійного користування земельною ділянкою), так і обов`язків приватизованого підприємства.
При цьому передбачене наведеними нормами правонаступництво хоча і є частковим (сингулярним), оскільки обмежується правом постійного користування земельною ділянкою, проте усі інші майнові права та обов`язки приватизованого підприємства передаються новому власнику в порядку правонаступництва у повному обсязі.
Верховний Суд у постановах від 29.04.2021 у справі № 908/1260/20, від 11.10.2023 у справі № 904/9298/21, від 17.07.2024 у справі № 916/3030/23, від 15.01.2025 у справі № 902/884/21, від 16.01.2025 у справі № 910/200/23, від 21.04.2025 у справі № 902/1177/15 вже висловлювався щодо застосування положень статті 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна». Висновок обумовлений тим, що «аналіз статті 28 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» з огляду на її назву та зміст свідчить про те, що передбачене цією нормою правонаступництво стосується саме осіб, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, тобто стосується саме покупця (власника) об`єкта приватизації, який в порядку правонаступництва і набуває майнових прав приватизованого підприємства. При цьому передбачене цією нормою правонаступництво хоча і є частковим, оскільки обмежується правом постійного користування земельною ділянкою, проте усі інші майнові права приватизованого підприємства передаються новому власнику в порядку правонаступництва у повному обсязі. Можливості правонаступництва майнових прав і обов`язків приватизованого підприємства іншою, ніж покупець (новий власник), особою зазначена спеціальна норма Закону не передбачає».
За змістом частин 1, 2 статті 26 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» оформлення угод приватизації здійснюється шляхом укладення договору купівлі-продажу об`єкта приватизації між органом приватизації та переможцем електронного аукціону тощо. До договору купівлі-продажу об`єкта приватизації включаються передбачені умовами аукціону, викупу зобов`язання сторін, зокрема щодо погашення боргів із заробітної плати та перед бюджетом, простроченої кредиторської заборгованості підприємства (що є об`єктом приватизації).
Таким чином, реалізація та захист прав кредиторів за тими вимогами до підприємства (що придбано покупцем в процесі приватизації), які мали місце на момент придбання покупцем відповідного підприємства, може здійснюватися шляхом заявлення кредитором (кредиторами) вимоги до покупця щодо виконання відповідної умови договору купівлі-продажу, зокрема вимоги про погашення покупцем боргів придбаного ним підприємства, а саме простроченої кредиторської заборгованості такого підприємства.
Відповідно до частини 2 статті 191 ЦК до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на зазначене суди попередніх інстанцій у справі, що розглядається, дійшли висновку, що за договором купівлі-продажу об`єкта приватизації до ТОВ «Буковель» як правонаступника перейшли всі права, обов`язки й борги державного підприємства (крім права постійного користування земельною ділянкою).
Разом із тим ТОВ «Буковель» наполягає на тому, що ці висновки судів суперечать абзацу 14 (на час укладення договору купівлі-продажу; на час звернення із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні абзац 16) пункту 7-4 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», який унормовує, що тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану положення абзаців другого - четвертого, п`ятого (у частині погашення простроченої кредиторської заборгованості, крім заборгованості перед бюджетом), сьомого, дев`ятого, одинадцятого частини другої статті 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» не застосовуються. Положення цього абзацу не поширюються на випадки придбання у процесі приватизації майна Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та об`єктів великої приватизації.
У зв`язку з цим зазначає про неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 04.02.2025 у справі № 916/3735/24, у якій вирішувалося питання про відкриття провадження у цій справі про банкрутство, позаяк виник спір між кредитором та боржником через заперечення останнім його правонаступництва за грошовими вимогами кредитора до державного підприємства, придбаного у процесі приватизації. При цьому суд касаційної інстанції у цій постанові посилався на абзац 14 пункту 7-4 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна». Але зміст абзацу 14 і 16 пункту 7-4 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» є одним і тим же.
Абзац 16 пункту 7-4 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» має застереження щодо винятків у його застосуванні, відповідно до яких положення цього абзацу не поширюються на випадки придбання у процесі приватизації майна Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та об`єктів великої приватизації. 
За змістом наведених положень Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» законодавець запровадив тимчасову, на період дії правового режиму воєнного стану, заборону на застосування вимоги цього Закону щодо виконання покупцем єдиного майнового комплексу підприємства, що є об`єктом приватизації, такої умови, що підлягає включенню до договору купівлі-продажу об`єкта приватизації, як погашення простроченої кредиторської заборгованості підприємства (що є об`єктом приватизації, за винятком приватизованого майна Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та об`єктів великої приватизації), крім заборгованості перед бюджетом. 
Верховний Суд у справі № 916/3735/24 виснував про те, що «кредитори за вимогами щодо простроченої заборгованості, крім кредиторів за вимогами щодо заборгованості перед бюджетом викупленого в процесі приватизації підприємства, крім придбаного у процесі приватизації майна Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та об`єктів великої приватизації, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, не мають права вимагати від покупця, який є правонаступником підприємства як єдиного майнового комплексу, що є об`єктом приватизації (частина перша статті 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна»), виконання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації в частині виконання викуплених покупцем зобов`язань підприємства та погашення простроченої кредиторської заборгованості такого підприємства. Тобто відповідні кредитори тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, не мають права вимагати від покупця об`єкта приватизації (підприємства як єдиного майнового комплексу), погашення відповідної кредиторської заборгованості в примусовому порядку у будь-який передбачений законом спосіб: і шляхом звернення до суду із вимогами про стягнення такої заборгованості (у позовному порядку), і шляхом задоволення цих вимог у справі про банкрутство».
Суд касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що ТОВ «Буковель» стало правонаступником майнових прав, обов`язків й боргів ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» у силу статті 26 і частини 1 статті 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», положень договору й умов акта приймання-передачі, але скаржник наполягає на тому, що ця позиція не узгоджується з названим вище висновком Верховного Суду у постанові від 04.02.2025 у справі № 916/3735/24.
Разом із тим у справі № 916/3735/24, на яку послався скаржник, вирішуючи питання щодо підстав для відкриття за заявою кредитора провадження у справі № 916/3735/24 про банкрутство боржника (Приватного підприємства «Рентсервіс-МСЛ») та формулюючи при цьому висновки щодо закладеного у зазначених нормах Закону темпорального критерію їх застосування, Верховний Суд у постанові від 04.02.2025 сформулював висновок щодо термінів виконання покупцем зобов`язань державного підприємства, придбаного покупцем в процесі приватизації, а саме щодо відтермінування, на період дії правового режиму воєнного стану, обов`язку покупця єдиного майнового комплексу підприємства, що є об`єктом приватизації, з погашення простроченої кредиторської заборгованості підприємства, що є об`єктом приватизації. 
Натомість, Верховний Суд, переглядаючи судові рішення у справі № 916/3735/24 та ухвалюючи постанову від 04.02.2025, не розглядав та не вирішував питання щодо процесуального правонаступництва за правилами статті 52 ГПК та застосування цієї процесуальної норми, питання про що порушено у цій справі у зв`язку з приватизацією (шляхом викупу) ТОВ «Буковель» як покупцем єдиного майнового комплексу підприємства відповідача. Тому висновки у справі № 916/3735/24 не є релевантними до правовідносин у справі, що розглядається. 
Касаційне провадження у справі, що розглядається, зупинялося до розгляду Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у касаційному порядку справи № 909/1051/18, яка передавалася на розгляд об`єднаної палати з метою відступу від висновків, сформульованих у постанові від 04.02.2025 у справі № 916/3735/24.
В ухвалі від 06.02.2026 у справі № 909/1051/18 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду виснував про те, що постанова від 04.02.2025 у справі № 916/3735/24 не є судовим рішенням у подібних правовідносинах із правовідносинами у цій справі. 
Звідси доводи скаржника про неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 04.02.2025 у справі № 916/3735/24, не знайшли підтвердження, тоді як суди попередніх інстанцій у цій справі правильно встановили обставини правонаступництва скаржником у силу частини 1 статті 28, пункту 13 частини 1 статті 1 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», частини 2 статті 191 ЦК та відповідно до положень договору й умов акта приймання-передачі. Тож за договором купівлі-продажу об`єкта приватизації від 29.01.2024 до ТОВ «Буковель» як правонаступника перейшли всі права, обов`язки й борги ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» (крім права постійного користування земельною ділянкою). Аналогічної правової позиції дотримався Верховний Суд у постанові від 18.12.2025 у справі № 909/188/19, від 04.03.2026 у справі № 909/1051/18 у подібних правовідносинах.
Аргументи скаржника про те, що суди не з`ясували, чи входила спірна заборгованість за договором від 29.01.2024 до складу ЄМК та чи відображена у фінансовому балансі, чи перейшло зобов`язання з її погашення до ТОВ «Буковель», а також недотримання судами норм Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», які обмежують перехід обов`язку погашати прострочену кредиторську заборгованість під час дії воєнного стану, спростовуються наведеними вище висновками, викладеними у цій постанові.
Разом із тим оцінка доводів касаційної скарги, спрямованих на заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи та переоцінку доказів у ній, перебуває поза межами перегляду справи судом касаційної інстанції, який відповідно до частини 2 статті 300 ГПК не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції (частина 3 статті 304 ГПК).
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Ураховуючи те, що доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального законодавства при вирішенні питання заміни сторони виконавчого провадження не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування законної постанови апеляційного господарського суду та ухвали суду першої інстанції суд касаційної інстанції не вбачає. 
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковель» залишити без задоволення. 

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 та ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 24.07.2025 у справі № 909/457/20 залишити без змін.

3. Поновити дію ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 24.07.2025 у справі № 909/457/20.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді: В.А. Зуєв

І.С. Міщенко