УХВАЛА

25 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 702/679/24
провадження № 61-2008ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак В. О. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Кулиничем Олексієм Івановичем, на ухвали Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29 липня, 06 серпня, 03 і 18 вересня, 22 жовтня 2025 року, рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2025 року в складі судді Барської Т. М. та постанову Черкаського апеляційного суду від 20 січня 2026 року в складі колегії суддів: Фетісової Т. Л., Василенко Л. І., Сіренка Ю. В. у справі за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
1. У липні 2024 року КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути 31 000,60 грн боргу за спожиті відповідачем житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , а також 20,72 грн інфляційних втрат та 11,82 грн 3% річних.
2. У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до КП «Теплокомуненерго», ОСББ «Наш Дім 130» та співвласників указаного багатоквартирного будинку про захист прав споживача, який ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2025 року залишено без розгляду.
3. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кулинича О. І. на вказану ухвалу. 
4. Під час розгляду справи місцевим судом відповідач неодноразово подавав заяви про відвід судді Барської Т. М., які ухвалами суду від 29 липня та 03 вересня 2025 року визнавалися необґрунтованими (безпідставними), а ухвалами від 06 серпня 2025 року та 18 вересня 2025 року в задоволенні заяв про відвід відмовлено. 
5. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2025 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 20 січня 2026 року, позов КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище задоволено в повному обсязі.
Узагальнені доводи касаційної скарги
6. 17 лютого 2026 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , підписана адвокатом Кулиничем О. І., в якій він просить скасувати ухвали місцевого суду щодо вирішення питання про відвід судді Барської Т. М. та про залишення зустрічного позову без розгляду, а також рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду щодо вирішення спору по суті, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. 
7. Як на підставу касаційного оскарження посилається на те, що судові рішення ухвалені неповноважним складом суду, а саме суддею, якій заявлено обґрунтовані, на його переконання, відводи.
8. Крім того, зазначає, що суди в оскаржуваних рішеннях застосували норму права без врахування висновку застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15, у яких вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». 
Позиція Верховного Суду
Щодо касаційного оскарження рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2025 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 20 січня 2026 року 
9. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
10. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
11. Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до 
ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.
12. Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року 
№ 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої 
статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
13. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята 
статті 19 ЦПК України).
14. Позивач визначає ціну позову на момент звернення до суду із таким позовом, яка є незмінною, крім випадків збільшення позовних вимог та зміни предмета позову.
15. Ціна позову у цій справі становить 31 033,14 грн, яка станом на 01 січня 2026 року не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн * 30 = 99 840,00 грн). 
16. Відтак, справа за ціною позову є малозначною, а рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2025 року та постанова Черкаського апеляційного суду від 20 січня 2026 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі в цій частині необхідно відмовити.
17. Верховний Суд зауважує, що предметом розгляду судами по суті в цій справі був лише позов КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище майнового характеру з ціною позову, яка не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зустрічний позов ОСОБА_1 залишено судом без розгляду. 
18. Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
19. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.
20. Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Щодо касаційного оскарження ухвали Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2025 року 
21. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2025 року зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
22. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема, ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, після її перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).
23. Згідно з відомостями, наявними в Єдиному державному реєстру судових рішень, ОСОБА_1 оскаржував ухвалу місцевого суду про залишення його позову без розгляду в апеляційному порядку.
24. Втім, ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року заявникові відмовлено у відкритті апеляційного провадження за скаргою на цю ухвалу, в зв`язку з чим її перегляд апеляційним судом не здійснювався.
25. Надалі ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2026 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року. 
26. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
27. Ухвала Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2025 року не переглядалася в апеляційному порядку, тому не підлягає касаційному оскарженню. Отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження в цій частині вимог касаційної скарги з цих підстав. 
Щодо касаційного оскарження ухвал Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29 липня, 06 серпня, 03 і 18 вересня 2025 року
28. Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.
29. Зокрема, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).
30. Ухвали про визнання відводу необґрунтованим та про відмову в задоволенні заяви про відвід відсутні в переліку, наведеному в частині першій статті 353 ЦПК України, в зв`язку з чим не підлягають оскарженню в апеляційному та касаційному порядку окремо від рішення / постанови відповідного суду. 
31. Скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (частина друга статті 406 ЦПК України).
32. У цій справі ОСОБА_1 оскаржив ухвали Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29 липня, 06 серпня, 03 і 18 вересня 2025 року разом з рішенням та постановою судів, ухвалених за результатами вирішення справи по суті, тому підстав для застосування приписів частини другої статті 406 ЦПК України немає.
33. Втім, оскільки в попередньому розділі цієї ухвали Верховний Суд виснував про необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 20 січня 2026 року, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвали місцевого суду щодо вирішення питання про відвід судді, які можуть бути предметом касаційного перегляду лише одночасно з рішенням або постановою суду, ухваленими за результатами вирішення спору по суті.
Висновки щодо вирішення питання про відкриття касаційного провадження 
34. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
35. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
36. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
37. Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).
38. З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої 
статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою адвокатом Кулиничем Олексієм Івановичем, на ухвали Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29 липня, 06 серпня, 03 і 18 вересня, 22 жовтня 2025 року, рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 20 січня 2026 року у справі за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:	О. В. Ступак   О. М. Осіян   В. В. Шипович