ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 року 
м. Київ

Cправа № 911/448/25 (911/2091/25) 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О. В. - головуючого, Огородніка К. М., Погребняка В. Я., 

за участі секретаря судового засідання Аліференко Т. В.

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
на ухвалу Господарського суду Київської області (суддя Гребенюк Т. Д.) від 25.09.2025
та постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий - Отрюх Б. В., судді: Сотніков С. В., Остапенко О. М.) від 26.11.2025 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
до: 1. ОСОБА_1 ,
2. ОСОБА_2 
про покладення солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника
в межах справи за заявою  Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Броксервіс" 
про  визнання банкрутом. 

Учасники справи:
представник заявника (кредитора, ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс") - Грищенко О. М., адвокат;
представник боржника - не з`явився;
представник відповідача 1 - не з`явився;
представник відповідача 2 - Овчиннікова В. В., адвокат.

1. Короткий зміст вимог
1.1. 04.03.2025 Господарський суд Київської області ухвалив: відкрити за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (далі - Кредитор) за правилами, визначеними Кодексом України з питань банкрутства (далі - КУзПБ), провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Броксервіс" (далі - Боржник), визнати грошові вимоги ініціюючого кредитора до Боржника у сумі 3 881 873 грн 94 коп., включити витрати на оплату судового збору у сумі 24 224 грн 00 коп., ввести процедуру розпорядження майном, мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначити розпорядником майна арбітражного керуючого Заріцького Ю. М. тощо.
1.2. 10.06.2025 Господарський суд Київської області постановив: визнати Боржника банкрутом, відкрити ліквідаційну процедуру та призначити ліквідатором Боржника - арбітражного керуючого Заріцького Ю. М. тощо.
1.3. 25.06.2025 Кредитор (Позивач) подав заяву про покладення солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство Боржника на органи управління Боржника, а саме на ОСОБА_1 (далі - Відповідач 1) та ОСОБА_2 (далі - Відповідач 2), стягнувши з цих осіб солідарно на користь Боржника 5 558 974 грн 55 коп. як солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів Боржника.
1.4. Заява обґрунтована бездіяльністю відповідачів щодо звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника в період керівництва зазначених осіб товариством Боржника, протягом якого з грудня 2019 року, а саме в період 2020-2024 існував критичний фінансовий стан, збитковість господарської діяльності та відсутність майнової можливості задовольнити вимоги кредиторів, у зв`язку з чим відповідачі діяли несумлінно та протиправно, не ініціюючи справу про банкрутство Боржника, яку було ініційовано Кредитором, що спричинило майнові втрати кредиторів протягом 2019-2023, коли залишались непогашеними вимоги принаймні двох кредиторів Боржника (Кредитора та податкового органу). 

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2.1. 25.09.2025 Господарський суд Київської області постановив ухвалу (залишену без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2025) про залишення без задоволення заяви Кредитора про покладення солідарної відповідальності.
2.2. Судові рішення мотивовані відсутністю підстав для притягнення відповідачів до солідарної відповідальності за зобов`язаннями Боржника у цій справі, оскільки відсутні підстави для висновку про загрозу неплатоспроможності боржника та відповідно про виникнення обов`язку керівника боржника у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, так як відсутні докази вартості майнових активів та зобов`язань Боржника щонайменше перед двома кредиторами станом на певний звітний період, з яким заявник (Кредитор) пов`язує виникнення обов`язку подати після 31.12.2019 заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника.

3. Встановлені судами обставини
3.1. Боржник мав невиконане грошове зобов`язання перед ТОВ "Торговий дім "Насіння": ТОВ "Торговий дім "Насіння" (постачальник, продавець) та Боржник (покупець) було уклали договори № 2-0212/пр2460 та № 2-1801/пр67 на поставку насіння сільськогосподарських культур та засобів захисту рослин, проте у зв`язку з тим, що Боржник порушив умови договорів, не здійснивши повну оплату за поставку товару у визначений сторонами строк - до 30.10.2020 у нього виникла заборгованість, яку ТОВ "Торговий дім "Насіння" просив стягнути.
В подальшому ТОВ "Торговий дім "Насіння" було визнано банкрутом та стосовно нього було відкрито ліквідаційну процедуру у справі № 910/11384/20.
Протягом ліквідаційної процедури ТОВ "Торговий дім "Насіння" було ініційовано звернення до суду з позовними заяви про стягнення заборгованості з Боржника як з дебітора згідно з договором № 2-0212/пр2460 від 02.12.2019 та договором №2-1801/пр67 від 18.01.2019.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 у справі 910/11384/20 (910/19360/21) позов задоволено та стягнуто з Боржника на користь ТОВ "Торговий дім "Насіння" суму основного боргу в сумі 1 842 813 грн 33 коп., пеню в сумі 278 793 грн 28 коп., штраф в сумі 368 562 грн 67 коп., три відсотки річних в сумі 58 439 грн 49 коп., інфляційні втрати в сумі 200 696 грн 18 коп. та судовий збір в сумі 41 239 грн 57 коп.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі № 910/11384/20 (910/19362/21) позов задоволено та стягнуто з Боржника на користь ТОВ "ТД "Насіння" суму основного боргу в сумі 710 284 грн 49 коп., пеню в розмірі 107 223 грн 78 коп., штраф в сумі 142 056 грн 90 коп., три відсотки річних в розмірі 22 466 грн 39 коп., інфляційні втрати в сумі 93 169 грн 84 коп. та судовий збір в розмірі 16 128 грн 02 коп.
3.2. У подальшому було проведено аукціон з продажу майна банкрута (право вимоги (дебіторська заборгованість)) ТОВ "ТД "Насіння" № BRD001-UA-20230829-71359.
Згідно з актом про придбання майна на аукціоні № BRD001-UA-20230829-71359 від 15.09.2023 відповідно до протоколу електронного аукціону № BRD001-UA-20230829-71359 від 08.09.2023, Покупець (Кредитор) сплатив Продавцю (ТОВ "ТД "Насіння") повну ціну за придбання майна на аукціоні, а Продавець відступив Покупцю право вимоги по лоту № 30674952-146 до: Боржника. 
Ціна реалізації майна 1552 грн 75 коп.
ТОВ "ТД "Насіння" та Кредитор уклали договір купівлі-продажу права вимоги №BRD001-UA-20230829-71359.
Відповідно до пункту 1.1. договору, на умовах даного Договору та на підставі протоколу електронного аукціону від 08.09.2023 № BRD001-UA-20230829-71359 з продажу активів ТОВ "ТД "Насіння" по лоту № 30674952-146, Первісний кредитор відступає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває право вимоги за дебіторською заборгованістю до ТОВ "Компанія "Броксервіс", яка становить 3 881 873 грн 94 коп.
Згідно із пунктом 2.1, 2.2 договору за цим договором Новий кредитор набуває право вимагати від Боржника належне виконання зобов`язання щодо сплати боргу на підставі документів первинного бухгалтерського обліку (договору, видаткових накладних, довіреностей на отримання ТМЦ, тощо), судових рішень та виконавчих документів, перелік котрих наведено у відповідному акті приймання- передачі документів, в загальній сумі 3 881 873 грн 94 коп. Перехід права вимоги до ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" здійснюється після повної сплати ціни реалізації лоту на електронному аукціону.
3.3. 17.10.2023 Господарський суд міста Києва ухвалив у справах № 910/11384/20 (910/19360/21) та №910/11384/20 (910/19362/21) про заміну стягувача - ТОВ "Торговий дім "Насіння" за наказами Господарського суду міста Києва від 02.06.2022 у відповідних справах на його правонаступника ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС".
3.4. Загальна сума грошових вимог ініціюючого кредитора склала 5 558 974 грн 55 коп. з урахуванням ухвали від 01.05.2025 про визнання грошових вимог ініціюючого кредитора до Боржника у сумі 1 648 031 грн 81 коп. та включення витрат на оплату судового збору у сумі 4 844 грн 80 коп.
3.5.  Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Боржника від 25.06.2025 станом на 05.02.2021 директором Боржника є ОСОБА_3 з 26.03.2018; засновник та кінцевий бенефіціарний власник - ОСОБА_3 . 
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Боржника від 25.06.2025 станом на 25.06.2025 та з 07.02.2021 директором є ОСОБА_1 ; засновником та кінцевим бенефіціарним власником вказано ОСОБА_1 .
3.6. Матеріали справи містять лист ГУ ДПС у Київській області від 23.04.2025 з інформацією про проведені відносно Боржника перевірки із зазначенням, що в інформаційній системі ДПС України щодо Боржника наявна інформація щодо проведених камеральних перевірок з 2021 до 2022 роки: 
- акт камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток (про несвоєчасне подання, про виявлення помилок (порушень) про несвоєчасну сплату від 15.12.2022 № 15329/10-36-04-10/37397940, ППР (форма "ПС") від 10.02.2023 № 2538/10-36-04-10 на суму 340 грн 00 коп.; 
- акт про результати камеральної перевірки податкової звітності по окремих загальнодержавних та місцевих податках і зборах від 13.05.2021 № 6950/10-36-18- 11/37397940, ППР (форма "ПС") від 17.05.2021 р. № 9067/1811 на суму 390 грн 47 коп.; 
- акт про результати камеральної перевірки податкової звітності по окремих загальнодержавних та місцевих податках і зборах від 26.03.2021 № 4357/10-36-18- 11/37397940, ППР (форма "ПС") від 13.05.2021 № 0088991811 на суму 838 грн 21 коп.
3.7. ГУ ДПС у Київській області листом від 23.04.2025 повідомило, що в інформаційній системі ДПС України щодо Боржника наявна інформація щодо проведених камеральних перевірок з 2021 до 2022 роки, сума зобов`язань Боржника за результатами проведення яких становить 1 568 грн 68 коп. (340 грн 00 коп. + 390 грн 47 коп. + 838 грн 21 коп.). 
3.8. В матеріалах справи відсутні докази того, що ДПС України направляло боржнику вказані вище акти перевірок, складало за їх результатами податкові повідомлення-рішення та вимоги про сплату податкового боргу, які б також направлялись ДПС України Боржнику.
3.9. З посиланням на зміст звіту про проведення аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства Боржника, який долучено ліквідатором у справі, за доводами у заяві про покладення солідарної відповідальності стан Боржника, який характеризується як загроза неплатоспроможності, вже мав місце станом на 31.12.2019.
3.10. Під час процедури розпорядження майном ГУ Статистики у Київській області в листі від 26.03.2025 повідомило розпорядника майна, що Боржник фінансову та статистичну звітність не подавав, про що зазначив розпорядник майна у своєму звіті.
3.11.  ГУ ДПС у Київській області листом від 23.04.2025 повідомило, що станом на 23.04.2025 фінансова звітність з 2020 до теперішнього часу підприємство Боржник не подало, також відсутні податкові накладні та реєстр податкових накладних за 2022 рік.
ГУ ДПС у Київській області листом від 25.03.2025 повідомило, що у Боржника відсутні відкриті рахунки. Існуючі в минулому рахунки Боржника були закриті у період з 2015 року до 13.10.2022.
3.12.  ГУ ПФУ у Київській області листом від 28.04.2025 повідомило, Боржник не має заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
3.13.  Під час провадження у справі про банкрутство розпорядник майна станом на 31.03.2025 провів інвентаризацію майна Боржника, за результатами якої склав відповідні відомості: будь-яких активів у Боржника розпорядник майна не виявив. 
3.14.  Заявник у поданій заяві про притягнення до солідарної відповідальності зазначає, що бухгалтерську та іншу документацію Боржник розпоряднику майна та ліквідатору Боржника передав, а фінансову звітність Боржника не було подано за звітні періоди, починаючи із першого кварталу 2020 року.
3.15.  У поданому до суду розпорядником майна аналізі фінансово-господарського стану, господарської та інвестиційної становища на товарних ринках від 26.05.2025, зазначено, що аналіз показників боржника немає об`єктивного відображення, через неналежне ведення бухгалтерської документації та відсутність первинної документації у розпорядника майна; станом на 31.12.2019 боржник має ознаки критичної неплатоспроможності.
3.16.  У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вартість майнових активів Боржника станом на 31.12.2019.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги
4.1.  08.12.2025 Кредитор подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 та ухвалу Господарського суду Київської області від 25.09.2025 і прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Кредитора про покладення солідарної відповідальності на органи управління Боржника, стягнувши з відповідачів солідарно на користь Боржника 5 558 974 грн 55 коп. як солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів Боржника.

5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
5.1. Згідно з аргументами касаційної скарги підставою для касаційного оскарження судових рішень є положення пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки суди попередніх інстанцій порушили положення частини шостої статті 34 КУзПБ, не врахувавши висновки щодо застування такої норми, які викладені у постановах Верховного Суду від 23.03.2021 у справі №910/3191/20, від 15.06.2021 у справі №910/2971/20, від 14.09.2021 у справі №902/1023/19, від 30.03.2023 у справі №910/13909/20, від 20.07.2023 у справі №924/408/21, в постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.09.2024 у справі №908/3236/21, а також у постановах від 19.11.2024 у справі № 924/784/23, від 05.12.2024 у справі № 924/408/21, від 12.12.2024 у справі № 910/5450/21, від 12.12.2024 у справі № 904/5693/20, так як:
- поза увагою та без належного правового дослідження та оцінки залишені подані та існуючі докази у справі щодо бездіяльності та відсутності підтверджуючих доказів, котрі б надавали можливість стверджувати про відсутність підстав для покладення солідарної відповідальності (притягнення до солідарної відповідальності) на органи управління Боржника;
- суди помилково зазначили про відсутність судового рішення, котре б підтверджувало наявність вини органів управління у порушенні обов`язку, визначеного положенням частини шоста статті 34 КУзПБ;
- суди не надали оцінки свідомим діям відповідачів та наявним доказам щодо здійснення ними як керівниками дій щодо перерахування коштів як позики, фінансової допомоги, оплати товару та послуг, котрі наразі не всі знайшли на сьогодні підтвердження їх дійсності в період 2019-2021 років - в час коли існували невиконанні зобов`язання Боржника перед кредиторами
- суди не врахували надані ліквідатором Боржника докази щодо заборгованості та не виконаних/не погашених зобов`язань в період 2019-2021 років перед іншими кредиторами.
При цьому скаржник зауважив, що суди вдались до "правового пуризму", надмірної процесуально формальності, не здійснивши при цьому дотримання статті 238 ГПК України та застосування приписів статей 74-77, 86 ГПК України та приписів норм статті 34 КУзПБ, не врахувавши при цьому відповідні висновки у постановах Верховного Суду від 29.10.2018 у справі №826/14749/16, від 12.08.2021 у справі №5019/960/11 та у пункті 17 постанови від 15.10.2019 у справі № 908/1090/18
5.2. Також скаржник зазначив, що суди не врахували положення частини четвертої статті 75, статті 326 ГПК України, а також не врахували норми статті 514 Цивільного кодексу України, статей 52, 334 ГПК України та частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", здійснивши переоцінку обставин, встановлених в інших судових рішеннях, ухвалених в цій же справі щодо обставин виникнення у Боржника кредиторської заборгованості.
5.3. Крім цього скаржник зазначив, що апеляційний господарський суд помилково та безпідставно ототожнює як однакові та спільні підстави настання та умови виникнення (існування) солідарної та субсидіарної відповідальності, а також цей суд безпідставно здійснив відступлення від висновків та правових позицій Верховного Суду, про які зокрема було зазначено заявником апеляційної скарги, та не врахував відповідних доводів що висновків Верховного Суду за результатами розгляду аналогічного роду касаційних скарг із врахуванням рішень Європейського Суду з прав людини.
6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
6.1. Аргументи відповідача, ОСОБА_2 у відзиві на касаційну скаргу, у якій він заперечує аргументи в касаційній скарзі з підстав, які загалом аналогічні мотивам в оскаржуваних судових рішеннях, зводяться до: 
- відсутності в скарзі доводів, спрямованих на спростування правових висновків судів попередніх інстанцій щодо застосування норм матеріального чи процесуального права;
- до незгоди скаржника з оцінкою доказів, з встановленими фактичними обставинами, що не утворює підстав для касаційного перегляду оскаржених судових рішень;
- порушення скаржником питання щодо повторного розгляду справи;
- перевантаження скарги загальними міркуваннями та нерелевантною судовою практикою.

7. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
Щодо передумов та правил покладення солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство 
7.1. Предметом розгляду у цій справі стали вимоги Кредитора про покладення на Відповідачів 1, 2 як є чинного та колишнього керівників товариства Боржника солідарної відповідальності за зобов`язаннями Боржника у зв`язку із невиконанням відповідачами у відповідні періоди їх керівництва обов`язку щодо звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника. 
7.2. Відповідно до чинної редакції частини шостої статті 34 КУзПБ (яка була чинна на момент звернення Кредитора в червні 2025 року з вимогами про покладення солідарної відповідальності у цій справі, пункт 1.3) боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі виникнення неплатоспроможності, зокрема якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами або якщо розмір грошових зобов`язань боржника, строк виконання яких настав, перевищує вартість активів боржника, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Якщо органи управління боржника допустили порушення цих вимог, вони несуть солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення органами управління боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначених осіб.
7.3. У застосуванні норми частини шостої статті 34 КУзПБ, яка визначає умови та правила покладення солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство, Суд зазначає, що солідарна відповідальність має деліктну природу, що узгоджується із частиною першою статті 1166 ЦК України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (висновки, сформульовані Верховним Судом у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у пункті 10.15 постанови від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21). 
7.4. Тож, для відшкодування шкоди за таке порушення, за яке покладається солідарна відповідальність у справі про банкрутство, дослідженню та встановленню судом, а відповідно і доведенню заявником підлягає розмір такої шкоди, який визначається з урахуванням такого критерію як вартість наявних у Боржника активів станом на момент заподіяння такої шкоди внаслідок невиконання боржником обов`язку звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
7.5. Поряд з цим, враховуючи ствердження заявника про виникнення у Боржника обов`язку звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ще у грудні 2019 (пункти 1.4, 3.9) через виникнення саме з цього періоду та продовження в подальшому загрози неплатоспроможності Боржника, Суд звертається до чинної станом на грудень 2019 року редакції частини шостої статті 34 КУзПБ, яка визначала іншим чином підстави для виникнення у боржника обов`язку звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Так, до того, як були внесені зміни до абзацу першого частини шостої статті 34 цього Кодексу Законом України від 19.09.2024 № 3985-IX "Про внесення змін до Кодексу України з процедур банкрутства та деяких інших законодавчих актів України щодо імплементації Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу 2019/1023 та запровадження процедур превентивної реструктуризації", відповідні норми абзацу першого частини шостої статті 34 КУзПБ передбачали обов`язок боржника у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, моментом виникнення у боржника зазначеного обов`язку було виникнення загрози неплатоспроможності боржника, яка і визначається недостатньою вартістю майна юридичної особи для задоволення вимог кредиторів (висновки Верховного Суду у пункті 10.24 постанови від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21).
7.6. Умовами ж для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту, як загроза неплатоспроможності боржника, є одночасна (зокрема, протягом місячного періоду, визначеного частиною шостою статті 34 КУзПБ) наявність таких юридичних фактів: 1) існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо); 2) розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.
При цьому зобов`язання, що підтверджують виникнення загрози неплатоспроможності, мають бути реальними та документально підтвердженими.
Для визначення ознак загрози неплатоспроможності правове значення має сукупний розмір боргових зобов`язань, а не їх структура, оскільки при аналізі фінансового стану боржника із загального переліку зобов`язань не виключаються ті, які не дають змогу кредитору ініціювати процедуру банкрутства (аналогічні висновки Верховного Суду у пункті 10.28 постанови від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21).
7.7. Отже, і загроза неплатоспроможності боржника відповідно до абзацу першого частини шостої статті 34 цього КУзПБ в редакції, чинній до змін, внесених до цієї статті Законом України від 19.09.2024 № 3985-IX "Про внесення змін до Кодексу України з процедур банкрутства та деяких інших законодавчих актів України щодо імплементації Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу 2019/1023 та запровадження процедур превентивної реструктуризації", і чинні за нормами КУзПБ підстави для виникнення у Боржника обов`язку звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство за частиною шостою статті 34 цього КУзПБ розкриваються законодавцем через фінансово-економічний стан боржника, основним визначальним критерієм якого є нездатність боржника відповісти за своїми зобов`язаннями належним йому майном (активами) і тим самим виконати грошові зобов`язання в повному обсязі перед всіма кредиторами.
При цьому показники фінансово-економічного стану, що визначається на підставі відповідних показників матеріального, фінансового стану боржника та стану його господарської діяльності (з контрагентами тощо), які вказують на загрозу неплатоспроможності, мають бути не умовно-тимчасовими, а стабільно-незворотним для боржника і наслідки такого стану мають безпосередньо впливати на стан розрахунків з кредиторами. 
Аналогічні висновки Верховного Суду наведені у пункті 10.28 постанови від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21.
7.8. А тому, враховуючи ствердження заявника про виникнення у Боржника обов`язку звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство через загрозу неплатоспроможності Боржника саме з грудня 2019 та продовження такого стану Боржника в подальшому, то дослідженню та встановленню судом, а відповідно і доведенню заявником за правилами статті 74 ГПК України, підлягають обставини щодо вартості наявних у Боржника активів станом саме на зазначений заявником період, грудень 2019 року.
7.9. Натомість, враховуючи, що суди встановили відсутність у матеріалах справи доказів, які б свідчили про вартість майнових активів Боржника станом на 31.12.2019 (пункт 3.16), Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях про недоведення Кредитором підстав для виникнення у Боржника обов`язку звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство саме з грудня 2019 року, а у зв`язку з цим погоджується і з висновками судів про недоведення заявником однієї із основних кваліфікуючих ознак для покладення у спірних правовідносинах солідарної відповідальності на відповідачів.
7.10.  Поряд з наведеним Суд зауважує, що визначення Кредитором як суб`єкта солідарної відповідальності Відповідача 1, який став керівником Боржника з 07.02.2021 (пункт 3.5), вимагає доведення заявником обставин щодо вартості наявних у Боржника активів також і станом щонайменше після спливу місячного строку з моменту набуття Відповідачем 1 повноважень керівника Боржника.
Натомість заявник не зазначав, а суд не встановив ні обставин щодо вартості наявних у Боржника активів після спливу місячного строку з моменту набуття Відповідачем 1 повноважень керівника Боржника, ні обставин щодо подальшої динаміки активів Боржника та їх вартості, зокрема щодо зменшення їх вартості.
У цих висновках Суд враховує встановлені судами обставини щодо неподання Боржником статистичної звітності та фінансової звітності з 2020 року, відсутність податкових накладних та реєстру податкових накладних за 2022 рік, здійснення Боржником закриття рахунків у банківських установах з 2015 року до 13.10.2022, не виявлення розпорядником майна Боржника у цій справі будь-яких активів Боржника, не передання розпоряднику майна фінансової звітності, починаючи з першого кварталу 2020 року, а також неналежного ведення Боржником бухгалтерської документації та відсутність у нього первинної документації (пункти 3.10-3.15).
7.11.  Дійшовши наведених висновків, Суд відхиляє протилежні аргументи скаржника (пункти 5.1, 5.2), зокрема і з тих підстав, що ці аргументи зводяться до наголошення скаржником на невиконаних зобов`язаннях Боржника перед кредиторами, на здійсненні Боржником необґрунтованих фінансових операцій з перерахування коштів, оплати товарів (послуг) за наявності відповідних боргів, на бездіяльності керівників Боржника з погашення таких боргів, тоді як встановлення підстав для покладення солідарної відповідальності вимагає доведення та встановлення також і обставин щодо вартості активів Боржника у відповідний період, що між тим не мало місце (висновки у пунктах 7.9, 7.10).
7.12.  Щодо аргументів скаржника (пункти 1.3, 5.1, 5.2) про наявність у Боржника зобов`язань перед двома кредиторами (Кредитором та податковим органом) в період виникнення у Боржника стверджуваного Кредитором обов`язку звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство через загрозу неплатоспроможності Боржника з грудня 2019, то Суд зазначає про таке.
За правилами норм пункту 37.2 статті 37, пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України з урахуванням приписів підпунктів 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, зобов`язання у платника податку щодо боргу, який визначений податковим органом за результатами проведення перевірки (коли контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, що мало місце згідно з встановленими судами обставинами, пункт 3.6) виникає у разі направлення податковим органом відповідного (відповідних) податкового повідомлення-рішення (а саме протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу).
Між тим, згідно з встановленими судами обставинами попри проведення щодо Боржника камеральних перевірок з 2021 до 2022 року з визначенням йому податкових зобов`язань в сумі 1 568 грн 68 коп., податковий орган, однак, не направляв Боржнику відповідні акти перевірок, не складав за їх результатами податкові повідомлення-рішення та не заявляв (не направляв) вимогу про сплату податкового боргу (пункти 3.6, 3.7).
7.13.  Щодо аргументів скаржника про те, що апеляційний господарський суд помилково та безпідставно ототожнює як однакові та спільні підстави для настання та умови виникнення солідарної та субсидіарної відповідальності (пункт 5.3), то Суд зазначає, що і субсидіарна, і солідарна відповідальність мають однакову деліктну правову природу, про що Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду сформулював висновки у пункті 9.13 постанови від 19.06.2024 у справі № 906/1155/20 (906/1113/21) та у пункті 10.15 постанови від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21.
Крім цього, звертаючись до висновків Верховного Суду, сформульованих у пункті 8.11 постанови від 25.02.2025 у справі № 914/1200/21, Суд зазначає: попри відмінність інститутів солідарної відповідальності керівника/органів управління боржника та субсидіарної відповідальності, ці види відповідальності мають і подібні риси, які полягають у тому, що в обох випадках негативні наслідки правопорушень настають у зв`язку із зменшенням майнової сфери боржника через дії чи бездіяльність винних осіб. За правовою природою зазначене зменшення майнової сфери боржника є збитками (частина друга статті 22 ЦК України), які завдані боржнику такими особами (див. mutatis mutandis постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21 від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21).
7.14.  А тому, заявник не позбавлений права заявити вимоги про покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Боржника у цій справі про банкрутство за тих самих матеріальних підстав (з посиланням зокрема на ті самі обставини, за яких не здійснювалось задоволення вимоги Кредитора), що і вимоги про покладення солідарної відповідальності у цій справі, з урахуванням також визначених законом вимог та передумов для покладення субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство.
7.15.  Крім наведеного Суд зауважує, що більшість аргументів скаржника (пункти 5.1- 5.3) зводяться до необхідності здійснення касаційним судом переоцінки доказів у справі, дослідження та встановлення обставин у справі, що не відповідає визначеним статтею 300 ГПК України межам повноважень під час розгляду справи касаційним судом.
7.16.  Дійшовши зазначених висновків, Суд погоджується із обґрунтованими висновками судів в оскаржуваних рішеннях про відсутність підстав для притягнення відповідачів до солідарної відповідальності за зобов`язаннями Боржника у цій справі.
А тому відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, висновки в яких зроблені відповідно до норм законодавства, а також відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин справи, тоді як скаржник не довів порушення цими судами норм матеріального і процесуального права та не спростував відповідних висновків.
7.17.  У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 308 та статті 309 ГПК України, оскільки заявлені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшли свого підтвердження, касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.
7.18.  Дійшовши висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваних судових рішень, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 та ухвалу Господарського суду Київської області від 25.09.2025 у справі № 911/448/25 (911/2091/25)залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Васьковський 
Судді К. М. Огороднік
В. Я. Погребняк