УХВАЛА

16 березня 2026 року
м. Київ

справа № 753/11854/23
провадження № 61-2874ск26
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2026 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,
встановив:
05 березня 2026 року представник заявника  ОСОБА_1 - адвокат 
Красненко Ю. В. через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2026 року у вказаній справі.
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції 
з огляду на таке.
Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення 
від сплати судового збору відповідно до закону.
Проте в порушення вимог вказаної законодавчої норми до касаційної скарги не додано жодного документа, що підтверджує сплату судового збору.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про судовий збір» платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом до суду) судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становив 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За приписами частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 2 684, 00 грн.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0, 8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Заявник фактично оскаржує судове рішення в частині задоволених позовних вимог, а саме: однієї вимоги немайнового характеру (встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу) та однієї вимоги майнового характеру (поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя).
Таким чином, розмір судового збору за подання касаційної скарги 
в частині оскарження однієї вимоги немайнового характеру становить 
1 717, 76 грн (2 684, 00 грн * 0, 4 * 200 % * 0, 8).
У касаційній скарзі заявник зазначає, що ціна позову становить 4 229 005, 00 грн. 
Однак подана касаційна скарга не містить доказів на підтвердження вказаної заявником ціни позову (вартості спірних транспортних засобів та нерухомого майна) та доказів сплати судового збору. 
Із наданих до касаційної скарги матеріалів неможливо встановити вартість спірного майна, тому заявнику необхідно надати суду належні та допустимі докази на підтвердження зазначеної ним ціни позову.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
Таким чином, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в частині оскарження однієї вимоги немайнового характеру в сумі 
1 717, 76 грн, а в частині оскарження вимоги майнового характеру заявнику слід надати суду інформацію про ціну позову, виходячи з вартості спірного майна станом на дату звернення з первісним позовом, подати належні докази 
на підтвердження такої вартості (зокрема, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості спірного майна), а також самостійно визначити розмір судового збору в цій частині, ураховуючи вимоги пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України,та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заявиз урахуванням вартості спірного майна, право власності на яке позивач просила визнати за нею.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перерахований або внесений 
до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк 
отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2026 року залишити без руху.
Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов