Постанова
Іменем України

25 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 466/10234/18
провадження № 61-3399 св 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача - Пророка В. В.,
суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., 

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Альфа Банк», 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Нор Надія Миколаївна, ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження справуза позовомОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Нор Надія Миколаївна, ОСОБА_2 , про визнання припиненим договору іпотеки

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 25 листопада 2022 року, ухвалену суддею Едер П. Т., та постанову Львівського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року, прийняту колегією суддів у складі: Цяцяка Р. П., Ванівського О. М., Шеремети Н. О., встановив

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог учасників справи

1. У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив:
- визнати припиненим договір майнової поруки у формі договору іпотеки від 06 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н. М. (зареєстрований в реєстрі за № 4674), щодо належної йому квартири АДРЕСА_1 , який оформлявся з метою забезпечення повернення кредитних коштів, наданих АКБ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 у відповідності до договору від 06 серпня 2008 року № 602/25-306 про надання для ОСОБА_2 відновлювальної кредитної лінії;
-  за наслідками визнання припиненими договору поруки внести запис про припинення заборони - іпотеки щодо квартири АДРЕСА_1 до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій 

2. Ухвалою від 22 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова позов  ОСОБА_1 залишив без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

3. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

4. Львівський апеляційний суд постановою від 26 травня 2022 року задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасував ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2021 року і направив справу для продовження розгляду до Шевченківського районного суду м. Львова.

5. 08 червня 2022 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова повернулися матеріали вищевказаної справи для продовження розгляду.

6. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 25 листопада 2022 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року, позов ОСОБА_1 залишений без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

7. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач та його представник повторно не з`явилися в судове засідання без поважних причин, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Суд вважає, що даний позов слід залишити без розгляду, що не позбавляє позивача права повторного звернення до суду з аналогічним позовом.

8. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що всі обставини в їх сукупності дають підстави для висновку про зловживання процесуальними правами з боку позивача та його представника з метою безпідставного затягування розгляду справи про визнання припиненим договору іпотеки, згідно з яким позивач є іпотекодавцем ? майновим поручителем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. У березні 2023 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 25 листопада 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року, у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції 

10. Протоколом розподілу судової справи між суддями від 10 березня 2023 року суддею-доповідачем для розгляду справи № 466/10234/18 визначено Пророка В. В. , судді, які входять до складу колегії: Калараш А. А., Петров Є. В.

11. На підставі розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2023 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку з увільненням від роботи судді Калараша А. А. на період мобілізації до Збройних Сил України в Сили територіальної оборони на підставі повідомлення судді Пророка В. В.

12. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 квітня 2023 року суддею-доповідачем для розгляду справи № 466/10234/18 визначено Пророка В. В. , судді, які входять до складу колегії: Грушицький А. І., Петров Є. В.

13. Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою та витребувано справу з суду першої інстанції.

14. 26 червня 2023 року справа № 466/10234/18 надійшла до Верховного Суду.

15. На підставі розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 26 січня 2026 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями на підставі службової записки судді Пророка В. В.

16. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 січня 2026 року суддею-доповідачем для розгляду справи № 466/10234/18 визначено Пророка В. В., судді, які входять до складу колегії: Калараш А. А., Петров Є. В.

17. Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2026 року справа призначена до судового розгляду.

18. 23 лютого 2026 року справа розподілена колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Калараша А. А., Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

19. Підставою касаційного оскарження  ОСОБА_1 зазначає порушення судами попередніх інстанцій нормпроцесуального права.

20. Посилається на те, що судом першої інстанції не було вжито жодних заходів для повідомлення його чи його представника про визнання явки заявника обов`язковою. Крім цього, матеріали справи не містять жодного доказу направлення на його адресу чи на адресу його представника повідомлень про судові засідання, призначені на 10 листопада 2022 року та 25 листопада 2022 року.

21. Також зазначає, що доводи суду апеляційної інстанції щодо зловживання процесуальними правами не мали жодного відношення до предмету дослідження в межах доводів його апеляційної скарги.

22. Крім цього, вказує, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц, від 20 квітня 2018 року у справі № 758/6863/14-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 289/2207/17.

(2) Позиція інших учасників справи

23. Інші учасники справи правом на подання заперечення (відзиву; пояснень) на касаційну скаргу не скористалися.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

24. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

25. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

26. Згідно зі статтею 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

27. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

28. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України, яким встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

29. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

30. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

31. Відповідно до вимог частини шостої статті 14 ЦПК України адвокати реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

32. Відповідно до частин першої та другої статті 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

33. Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

34. Частина друга стаття 131 ЦПК України визначає, якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. 

35. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах, встановлених цим Кодексом, строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

36. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

37. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (постанови Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц, від 18 січня 2022 року у справі № 369/3184/19).

38. Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

39. Відповідно до правового висновку, викладеного, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

40. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

41. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь у судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

42. Дійсно правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності.

43. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, від 16 серпня 2022 року у справі № 128/2557/19, від 31 травня 2023 року у справі № 693/1116/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 686/15042/20, від 10 січня 2024 року у справі № 456/1278/20, 24 травня 2024 року у справі № 1340/3738/18, від 27 червня 2024 року у справі № 450/2265/19, від 03 липня 2024 року у справі № 459/550/23.

44. Однак Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права чи інтересу, має бути активним учасником судового провадження безпосередньо чи опосередковано (через представника). Правила статті 223 ЦПК України спрямовані на те, щоб унеможливити свавільне обмеження права особи на судовий розгляд її справи. Зокрема, вони встановлюють наслідки, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил судового провадження. Так, частина п`ята статті 223 ЦПК України дає суду можливість повернути позовну заяву без розгляду, тобто застосувати до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідну форму відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду (близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18, від 27 травня 2020 року у справі № 9901/11/19, від 16 листопада 2023 року у справі № 9901/221/21 та від 08 лютого 2024 року у справі № 990/89/23).

45. Повноваженнями на залишення позовної заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час і місце судового засідання; повторної поспіль неявки позивача на судове засідання; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності; нез`явлення позивача перешкоджає розгляду справи (постанова Верховного Суду від 06 червня 2024 року у справі № 756/7038/15-ц).

46. Суд зобов`язаний припиняти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання (див. постанову Верховного Суду від 07 липня 2023 року у справі № 522/2301/19).

47. Залишаючи без розгляду позов  ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно застосувавши положення статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно (декілька разів) не з`явився в судове засідання, і від нього та/або його представника не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Суд надав правильну оцінку повторній неявці належним чином повідомленого позивача як підставі для залишення позову без розгляду.

48. Так судами встановлено, що ухвалою від 27 жовтня 2022 рокуШевченківський районний суд м. Львова визнав явку   ОСОБА_1 у судове засідання, яке мало відбутися в приміщенні Шевченківського районного суду м. Львова 10 листопада 2022 року обов`язковою.

49. 10 листопада 2022 року у зв`язку з неявкою в судове засідання ОСОБА_1 та його представника розгляд справи було відкладено на 25 листопада 2022 року.

50. 24 листопада 2022 року на адресу суду представник ОСОБА_1 , адвокат Сірий А. В., подав чергову заяву про відкладення судового засідання, яке призначене на 25 листопада 2022 року, у зв`язку з сімейними обставинами.

51. В матеріалах справи наявні 14 (чотирнадцять) заяв адвоката Сірого А. В. до суду першої інстанції, як представника позивача, про відкладення розгляду даної справи (том 1, а.с. 41, 62, 64, 69, 115, 123, 126, 132, 210, 231; том 2, а.с. 3, 19, 22, 33). 

52. Також, як вбачається з відповідних заяв, до них не долучено доказів, які б документально засвідчували наявність обставин, наведених у цих заявах: таких доказів не було подано заявником до суду і в подальшому.

53. У судове засідання, призначене на 25 листопада 2022 року, ОСОБА_1 та його представник - адвокат Сірий А. В. не з`явилися, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

54. Ухвалою від 25 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду. 

55. Як вбачається з матеріалів справи, дана справа перебувала в провадженні лише суду першої інстанції з грудня 2018 року, тобто більше 4 (чотирьох) років.

56. Шевченківський районний суд м. Львова залишав позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, яку було скасовано апеляційним судом і направлено справу для продовження розгляду до Шевченківського районного суду м. Львова.

57. Як відомо з матеріалів справи, ОСОБА_1 подавав до суду заяву, де вказував свій номер телефону « НОМЕР_1 » для отримання SMS-повісток. 

58. Суд, отримавши таку заявку, повноважний надсилати повістки SMS-повідомленнями, що є належним способом повідомлення учасника процесу.

59. Як встановлено судом апеляційної інстанції, вищезазначений номер, на який ОСОБА_1  просив відправляти SMS-повістки, є недійсним.

60. У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що через постійні відключення електроенергії він часто не мав можливості зарядити свій мобільний телефон; також через такі відключення часто зникав мобільний зв`язок.

61. Верховний Суд не може погодитись з аргументами ОСОБА_1 , наведеними в касаційній скарзі, щодо неможливості отримання SMS-повісток, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які заяви позивача та його представника про зміну номера телефону чи обставини, які перешкоджали отриманню SMS. 

62. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в судах попередніх інстанцій інтереси позивачки ОСОБА_1 представляв адвокат Сірий А. В.

63. Подаючи процесуальні документи до суду, у порушення вимог пункту 1 частини першої статті 183 ЦПК України, адвокатом Сірим А. В. не зазначено про наявність у нього електронного кабінета у системі «Електронний суд», але, враховуючи імперативні вимоги частини шостої статті 14 ЦПК України, він відносився до осіб, які зобов`язані зареєструвати свої електронні кабінети в ЄСІТС, тому всі судові повістки також мали були направлені судом до його електронного кабінету.

64. Також подана заява про відкладення розгляду справи свідчить про обізнаність представника ОСОБА_1 - адвоката Сірого А. В. про судові засідання, а відтак він зобов`язаний був повідомити про них і свого довірителя - позивача ОСОБА_1 , який, як вбачається з матеріалів справи, за 4 (чотири) роки жодного разу в судові засідання у справі не з`явився.

65. Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду, оскільки неявка позивача у судове засідання, призначене на 25 листопада 2022 року, є повторною, а про попередні судові засідання позивач та його представник були повідомлені належним чином.

66. Крім того, слід врахувати той факт, що справа розглядалася у суді першої інстанції з грудня 2018 року, розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин, в тому числі за клопотанням представника позивача. А тому позивач мав відповідально та ретельно ставитися до своїх процесуальних обов`язків, враховуючи, зокрема, розумні строки розгляду справи.

67. Колегія суддів зауважує, що дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

68. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, належним чином виконав вимоги процесуального закону з метою надання ОСОБА_1 належного доступу до правосуддя та з огляду на процесуальну поведінку позивача, керуючись завданнями цивільного судочинства та його основними засадами (стаття 2 ЦПК України), які превалюють над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, дійшов правильного висновку про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

69. Верховний Суд зауважує, що відповідно до частини другої статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення такої заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

(2) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

70. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

71. На підставі здійсненої вище оцінки аргументів учасників справи, висновків судів попередніх інстанцій Верховний Суд дійшов висновку про необхідність залишити без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 , а оскаржувані судові рішення ? без змін.

72. Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 25 листопада 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: /підпис/ В. В. Пророк

/підпис/ А. І. Грушицький

/підпис/ А. А. Калараш

/підпис/ І. В. Литвиненко 

/підпис/ Є. В. Петров