УХВАЛА
26 лютого 2026 року 
м. Київ
справа № 742/683/25
провадження № 61-1832ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., 
Червинської М. Є.,
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного 
суду Чернігівської області від 10 червня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 16 січня 2026 року в справі за 
позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2025 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» (далі - 
КП «Прилукитепловодопостачання»), у якому просив суд визнати незаконними дії відповідача і такими, що порушують права ОСОБА_1 , як споживача житлово-комунальних послуг за адресою: 
АДРЕСА_1 ; визнати незаконним нарахування відповідачем за цією адресою за самовільне приєднання до систем централізованого водовідведення, а саме втручання у роботу за виведення з ладу вузлів комерційного обліку води; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок за надання житлово-комунальних послуг скасувавши нарахування за послуги з водокористування за адресою позивача.
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області 
від 10 червня 2025 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 16 січня 2026 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.
12 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувсядо Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 16 січня 2026 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК Українипередбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії. 
Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктом «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справіпідлягає касаційному оскарженню.
Наведені представником заявника обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. При цьому, доводи касаційної скарги зводяться виключно до незгоди заявника з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Також, представник заявника посилається на пункт б) частини третьої статті 389 ЦПК України, вважає, що він буде позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями, при розгляді іншої справи, проте, заявник не конкретизував, які обставини встановлені судами, він не мав можливість спростувати та під час розгляду якої саме справи. 
Посилання представника заявника у касаційній скарзі на те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення зводиться до незгоди із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій.
Крім того, посилання представника заявника у касаційній скарзі на те, що суд першої інстанції відніс справу до малозначних помилково, з урахуванням аналізу судових рішень, предмета позову, є необґрунтованим.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи та значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.
Зазначення у постанові Чернігівського апеляційного суду від 16 січня 
2026 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною в силу вимог закону.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Верховний Суд враховує Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 
1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подавкасаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 176 ЦПК України, пунктом 5 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області 
від 10 червня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду 
від 16 січня 2026 року в справі за позовомОСОБА_1 до Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська