УХВАЛА

25 лютого 2026 року 
м. Київ
справа №140/6491/25
адміністративне провадження №К/990/7339/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів: Кашпур О.В.,  Соколова В.М., 
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
У червні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі -відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 25 березня 2017 року по 28 лютого 2018 року іншого, ніж січень 2008 року; 
-зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу належну індексацію грошового забезпечення за період з 25 березня 2017 року по 28 лютого 2018 року, вважаючи місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2008 року;
- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати різниці між сумою індексації виплаченої за період з 01 березня 2018 року по 29 серпня 2023 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (щомісячної фіксованої суми індексації) у відповідності до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078; 
-зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу різницю між сумою індексації виплаченої за період з 01 березня 2018 року по 29 серпня 2023 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (щомісячної фіксованої суми індексації) у відповідності до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-Ш «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» - за період з 25 березня 2017 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення та з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати різниці між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу у цей строк необхідно було усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду цим позовом в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 29 серпня 2023 року, в якій вказати підстави для поновлення цього строку з наданням доказів поважності причин його пропуску.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду в частині позовних вимог відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 31 грудня 2022 року повернуто позивачеві.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року про повернення позовної заяви у справі № 140/6491/25 без змін.
14 лютого 2026 року засобами поштового зв`язку позивач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року у цій справі. 
Предметом касаційного оскарження є ухвала суду першої інстанції, після перегляду її судом апеляційної інстанції, про повернення позовної заяви. 
Згідно з частиною другою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Отже, за приписами частини другої статті 328 КАС України ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві, після її перегляду в апеляційному порядку, та постанова суду апеляційної інстанції за наслідками її перегляду, можуть бути оскаржені в касаційному порядку.
Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження судового рішення в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Постановляючи оскаржувані судові рішення, суди виходили з того, що 29 серпня 2023 року позивача відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 серпня 2023 року №248 ОСОБА_1 з 29 серпня 2023 року виключено зі списків особового складу військової частини, а із цим позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише 09 червня 2025 року. Суди дійшли висновку, що позовна заява в частині позовних вимог, яка стосується нарахування та виплати індексації за період з 19 липня 2022 року по 31 грудня 2022 року, подана з пропуском тримісячного строку звернення до суду.
Таким чином, суд першої інстанції застосував пункт 9 частини четвертої статті 169 КАС України та повернув позовну заяву. 
Водночас заявник касаційної скарги зазначає, що до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Скаржник вказує, що законодавець в статті 233 КЗпП України пов`язав початок перебігу строку звернення до суду не з моменту звільнення, а з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені особі при звільненні.
Скаржник зазначає, що витяг із наказу командира військової частини про виключення зі списків особового складу, на який посилаються суди в оскаржуваних судових рішеннях, як на документ з моменту отримання якого він мав дізнатись про порушення своїх прав, не може бути належним доказом повідомлення позивачу про виплачені суми, у тому числі індексації грошового забезпечення, оскільки такої інформації не містить. Скаржник вказує, що відповідач при виключенні його зі списків особового складу частини не надав йому письмового повідомлення про суми нараховані та виплачені при виключенні (переведенні), як це зобов`язує зробити положення статті 233 та 116 КЗпП України.
Верховним Судом встановлено, що зміст ухвалених у цій справі оскаржуваних судових рішень та доводи, викладені у касаційній скарзі, дають підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у застосуванні норм процесуального права у такій категорії адміністративних справ.
Отже, підставою відкриття касаційного провадження є правильність застосування судом першої інстанції щодо пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України щодо підстави для повернення позовної заяви. 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 330, 334 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов язання вчинити дії.
2. Витребувати з Волинського окружного адміністративного суду справу №140/6491/25.
3. Встановити десятиденний строк для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
4. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.
Суддя-доповідач: С.А. Уханенко
Судді: О.В. Кашпур
В.М. Соколов